Художник, — стверджував Бальзак, — це людина, що звикла робити зі своєї душі дзеркало, в якому відіб'ється весь світ". Навіть у невеликій повісті Бальзакові вдалося показати реалістичну картину сучасної Франції, розкрити головну рису цього суспільства — матеріальну зацікавленість, владу грошей.
Безжалісність і нещадність головного героя повісті "Гобсек", чиїм ім'ям її названо, вражають. Ім'я Гобсек стало загальновживаним, коли йдеться про скнар.
Замолоду холодний та скупий Гобсек був людиною життєлюбною, наділеною природним прагненням самоствердитися в житті. Але, переживши багато страшних випробувань, зазнавши голоду, злиднів, потоптаного кохання, спокуси великих грошей, герой повісті став холодним, черствим здирником, нагромаджувачем багатства.
Гобсек має витончений розум, сильний характер, він чудовий психолог. Та все ж таки всі його таланти спрямовані лише на одне — накопичення грошей, багатства. Зваживши весь свій життєвий досвід, уже немолода людина, герой повісті дійшов до розуміння того, що "з усіх земних благ є тільки одне, щоб людина прагнула його. Це золото!"
Позичаючи гроші під величезні проценти, він фактично грабує людей, принижує їх морально і стає володарем їхніх доль. Гобсеку не потрібна політична влада — йому досить влади лихваря.
Будучи багатою людиною, сам Гобсек живе в неохайній кімнаті, пішки ходить до своїх кредиторів, погано харчується, мерзне на вулиці, бо одежина бідна та слаба. Весь його зовнішній вигляд викликає жах і відразу.
Таким чином, відбувається еволюція героя як особистості: з людини життєрадісної, волелюбної, з розвинутим естетичним смаком він перетворюється на здирника, потворного лихваря. Інтелектуальна людина, всю свою талановитість Гобсек спрямував на фанатичне накопичення багатства, бо вважає, що почуття внутрішньої свободи, безпечне існування, повагу та незалежність дають тільки гроші.
Останні часи життя Гобсека. У каміні палають гроші, плавляться золоті злитки, будинок пронизаний сморідом від зіпсованих продуктів, скрізь нагромадження меблів. Вірний своєму принципові безпристрасності, він нічим цим не користувався^'
Старий лихвар помер. Жага до збагачення лишилась. Чи не так?
От самого рождения, начиная с первых дней жизни, человек начинает свое становление как личности. С молоком матери он познает первые звуки, слова, анализирует окружение, в котором развивается. Это становится основополагающим аспектом на пути познания себя в будущем.
Самопознание довольно сложный процесс, окончательный результат которого возложен на нахождение своего предназначения в этом мире, основной цели существования. Чтобы познать себя, нужно проводить аналитическую работу с собой, периодически выявлять свои недостатки и преимущества. Это раскрывать сильные и слабые стороны своего “я” и расти как личность.
Главное в этом задании – не играть никаких ролей, как мы это привыкли делать каждый день в разных ситуациях.
Надо помнить, что невозможно быть кем-то, если ты им не являешься на самом деле, нужно оставаться справедливым хотя бы наедине с собой. Стоит честно ответить на вопрос “Кто я?”, “Чего хочу от жизни?” и, исходя из ответов, двигаться дальше на пути Самопознания.
Если разобрать практические моменты Познания себя, то перед человеком открывается множество горизонтов. Не нужно избегать новых направлений деятельности, а наоборот, как можно больше испытывать себя в разных направлениях.
Возможно, сегодня Вы занимаетесь спортом и возлагаете на это все силы, а завтра кто-то заметит, что у вас прекрасный голос и нужно развивать себя в вокале. Но для этого надо самому заниматься развитием, никто вместо вас этого не сделает. Стоит прислушаться к своему сердцу, оно не подведет. Поиск своего предназначения происходит в долгой и кропотливой работе, непрестанном личном движении в глубине своих возможностей.
Такой путь является истинно правильным и приводит к росту уверенности в своих действиях и в своем будущем. Лишь в бездействии порождается остановка саморазвития и медленная деградация личности.
Відповідь:
Пояснення:
Художник, — стверджував Бальзак, — це людина, що звикла робити зі своєї душі дзеркало, в якому відіб'ється весь світ". Навіть у невеликій повісті Бальзакові вдалося показати реалістичну картину сучасної Франції, розкрити головну рису цього суспільства — матеріальну зацікавленість, владу грошей.
Безжалісність і нещадність головного героя повісті "Гобсек", чиїм ім'ям її названо, вражають. Ім'я Гобсек стало загальновживаним, коли йдеться про скнар.
Замолоду холодний та скупий Гобсек був людиною життєлюбною, наділеною природним прагненням самоствердитися в житті. Але, переживши багато страшних випробувань, зазнавши голоду, злиднів, потоптаного кохання, спокуси великих грошей, герой повісті став холодним, черствим здирником, нагромаджувачем багатства.
Гобсек має витончений розум, сильний характер, він чудовий психолог. Та все ж таки всі його таланти спрямовані лише на одне — накопичення грошей, багатства. Зваживши весь свій життєвий досвід, уже немолода людина, герой повісті дійшов до розуміння того, що "з усіх земних благ є тільки одне, щоб людина прагнула його. Це золото!"
Позичаючи гроші під величезні проценти, він фактично грабує людей, принижує їх морально і стає володарем їхніх доль. Гобсеку не потрібна політична влада — йому досить влади лихваря.
Будучи багатою людиною, сам Гобсек живе в неохайній кімнаті, пішки ходить до своїх кредиторів, погано харчується, мерзне на вулиці, бо одежина бідна та слаба. Весь його зовнішній вигляд викликає жах і відразу.
Таким чином, відбувається еволюція героя як особистості: з людини життєрадісної, волелюбної, з розвинутим естетичним смаком він перетворюється на здирника, потворного лихваря. Інтелектуальна людина, всю свою талановитість Гобсек спрямував на фанатичне накопичення багатства, бо вважає, що почуття внутрішньої свободи, безпечне існування, повагу та незалежність дають тільки гроші.
Останні часи життя Гобсека. У каміні палають гроші, плавляться золоті злитки, будинок пронизаний сморідом від зіпсованих продуктів, скрізь нагромадження меблів. Вірний своєму принципові безпристрасності, він нічим цим не користувався^'
Старий лихвар помер. Жага до збагачення лишилась. Чи не так?
От самого рождения, начиная с первых дней жизни, человек начинает свое становление как личности. С молоком матери он познает первые звуки, слова, анализирует окружение, в котором развивается. Это становится основополагающим аспектом на пути познания себя в будущем.
Самопознание довольно сложный процесс, окончательный результат которого возложен на нахождение своего предназначения в этом мире, основной цели существования. Чтобы познать себя, нужно проводить аналитическую работу с собой, периодически выявлять свои недостатки и преимущества. Это раскрывать сильные и слабые стороны своего “я” и расти как личность.
Главное в этом задании – не играть никаких ролей, как мы это привыкли делать каждый день в разных ситуациях.
Надо помнить, что невозможно быть кем-то, если ты им не являешься на самом деле, нужно оставаться справедливым хотя бы наедине с собой. Стоит честно ответить на вопрос “Кто я?”, “Чего хочу от жизни?” и, исходя из ответов, двигаться дальше на пути Самопознания.
Если разобрать практические моменты Познания себя, то перед человеком открывается множество горизонтов. Не нужно избегать новых направлений деятельности, а наоборот, как можно больше испытывать себя в разных направлениях.
Возможно, сегодня Вы занимаетесь спортом и возлагаете на это все силы, а завтра кто-то заметит, что у вас прекрасный голос и нужно развивать себя в вокале. Но для этого надо самому заниматься развитием, никто вместо вас этого не сделает. Стоит прислушаться к своему сердцу, оно не подведет. Поиск своего предназначения происходит в долгой и кропотливой работе, непрестанном личном движении в глубине своих возможностей.
Такой путь является истинно правильным и приводит к росту уверенности в своих действиях и в своем будущем. Лишь в бездействии порождается остановка саморазвития и медленная деградация личности.
Объяснение: