Вопросы по дисциплине «Антикоррупционная деятельность в образовании»
1. Исторические аспекты борьбы с коррупционной преступностью в Казахстане.
2. Политический, экономический и правовой аспекты коррупции
3. Коррупция: понятие, признаки
4. Основные принципы противодействия коррупции
5. Меры по профилактики коррупции
6. Организационные основы противодействия коррупции
7. Соотношение терминов «взятка» и «обычный подарок»
8. Основные направления деятельности государственных органов по повышению эффективности противодействия коррупции
9. Конфликт интересов: понятие, порядок предотвращения и урегулирования конфликта интересов
10. Уровень коррупционной преступности: понятие и определения.
11. Структура и характер коррупционной преступности.
12. Динамика коррупционной преступности.
13. Методики измерения уровня коррупции: индекс восприятия коррупции, коррупционный опыт, уровень доверия к госучреждениям.
14. Характеристика коррупционной преступности в Казахстане
15. Понятие и виды коррупционной преступности.
16. Роль политической элиты, общества и СМИ в формировании антикоррупционного сознания
17. Коррупционные преступления как составляющая коррупции (понятие, признаки, виды)
18. Региональная антикоррупционная политика: механизм запуска и реализации.
19. Основы антикоррупционной политики.
20. Антикоррупционное законодательство: понятие, содержание, структура.
21. Теория предупреждения преступности: понятие, предмет, метод, практическое значение.
22. Проблемы разработки идеологии антикоррупционной политики в современном Казахстане
23. Значение виктимологического метода определения уровня латентности взяточничества.
24. Классификация лиц, совершивших коррупционные преступления, ее основания и практическое значение.
25. Причины роста коррупционных проявлений
ответить на вопросы
Торговля, как процесс обмена товарно-материальными ценностями, известна начиная с каменного века. Как в то время, так и сейчас, сутью торговли является предложение к обмену, либо к продаже товарно-материальных, а также нематериальных ценностей с целью извлечения выгоды из этого обмена.
Торговля возникла с появлением разделения труда, как обмен излишками производимых продуктов, изделий. Обмен сначала носил натуральный характер; с возникновением денег возникли предпосылки для установления товарно-денежных отношений. Торговля является одним из самых могущественных факторов исторического процесса. Нет такого периода в истории, когда она не оказывала бы в большей или меньшей степени влияние на общественную жизнь. Начиная со скромного обмена внутри страны и кончая раскинувшейся по всему миру сетью сложнейших коммерческих операций, разнообразные виды торговых сношений всегда так или иначе реагируют на различные стороны общественной жизни.
Объяснение:
Гумані́зм епо́хи Відро́дження, Ренеса́нсний гуманізм, також класи́чний гуманізм — європейський інтелектуальний рух, що є одним з визначальних компонентів Ренесансу як історичної й культурної епохи, основною ідеєю якого було поліпшення людської природи через вивчення античної літератури.
Виник у Флоренції в середині XIV століття, існував до середини XVI століття; з кінця XV століття поширився на Німеччину, Францію, Нідерланди, Англію, і меншою мірою на Австрію, Швейцарію, Іспанію, Португалію, Польщу, Моравію, Богемію, Угорщину, Хорватію та інші країни.
Зародження гуманізму пов'язують з іменем поета й мислителя Франческо Петрарки (1304–1374). Гуманізм був насамперед тницьким рухом, що надавав першочергового значення літературі. Гуманістична освіта, на думку гуманістів, мала сприяти всебічному розвиткові особистості: знання мали поєднуватися з чеснотами, правдивий зміст з довершеною мовною формою, тож центральну роль в гуманістичній освіті мали відігравати літературознавство й мовознавство.
Важливою ознакою гуманізму епохи Відродження було відчуття приналежності до справді нової епохи, потреба відмежуватися від минулих століть. Це минуле, яке у той час почали називати Середньовіччям, відкидалося представниками гуманізму, як меншовартісне у порівнянні з античною епохою, яку гуманісти сприймали за взірець і бажану норму для всіх сфер людської діяльності. Чи не найголовнішою метою гуманістів було відродження прямого культурного зв'язку з античністю. Звідси випливала вимога до орієнтації на автентичні античні джерела, що знайшла своє лаконічне визначення в латинському вислові ad fontes (тобто «до джерел»).
Зміст