Прочитайте текст и определите ключевые слова. Озаглавьте текст. Михаль смотрел на парнишку и иронически ухмылялся.
– Итак, ты утверждаешь, что у тебя болит здесь?
– О-о-о, еще как болит, доктор!
– Надо думать, и здесь у тебя тоже побаливает?
– Еще больше, доктор!
– Знаешь что, – врач дал пареньку легкий подзатыльник и уселся за стол. – Марш отсюда и отправляйся в школу. По какому предмету у вас сегодня контрольная?
– Но у меня...
– Так по какому?
– По интегральным уравнениям... – буркнул паренек, опуская голову.
– Ну, желаю удачи!
Мальчик вышел, а врач, глядя ему вслед, кисло улыбнулся.
– Следующий, – сказал он в микрофон.
В кабинет тихо вошел пожилой мужчина, и несколько минут Михаль вместе с ним соощущал ревматические боли. Следующего пациента принесли прямо из кареты «Скорой Он стонал и скрежетал зубами от боли. Как только его уложили на диагност, Михаль включил консенсор и тут же схватился правой рукой за живот, а левой выключил прибор.
– Немедленно на операцию. Острый аппендицит,
– бросил он санитарам. Когда больного вынесли, Михаль все еще держался за живот. Потом заметил это и рассмеялся. Собственного аппендикса он лишился уже несколько лет назад...
Консенсор здорово ускорял процесс диагностирования, так что в тот день Михаль несколько раньше окончил прием. В половине третьего он уже сидел за столом и пытался сформулировать хвалебный отзыв о приборе, но писалось плохо. Без четверти три пришла еще пациентка с мигренью, пришлось опять надеть электроды. Неприятные ощущения пациентки вконец отбили желание писать, так что после ее ухода он просто сидел, уставившись на институтские часы. Весеннее солнце стояло высоко, и Михаль мыслями уже был на прогулке в парке, когда услышал легкий скрип двери и тяжелые шаги. Он прикрыл глаза и, не поворачивая головы, сказал:
лечь на диагност.
– Простите, не понял. На что лечь? – ответил низкий ровный голос.
– На кресло с откинутой спинкой.
– Ясно. Понял. Уже лежу.
«А если попытаться поставить диагноз на основании только одних ощущений, не глядя на пациента и ни о чем его не спрашивая?» – подумал врач и включил консенсор.
В тот же момент он почувствовал, как по телу побежали странные мурашки, нервы пронизали бес- порядочные, охватывающие весь организм электрические токи... и вдруг... он вздрогнул от сильного пробоя конденсатора высокого напряжения в районе шестой секции фильтров батареи питания, потом его так схватило в трансдукторе контура саморегулирования, что он даже подскочил в кресле. Михаль тут же выключил аппарат и лишь теперь посмотрел на пациента: в диагностическом кресле лежал робот-гомоид.
Михаль хлопнул кулаком по столу.
Вон отсюда! Приемный пункт для автоматов на той стороне улицы.
Простите, человек, – сказал робот укоризненно.
– Выхожу!
Врач упал в кресло, потирая бок в области несуществующего у него трансдуктора. Потом подскочил к окну и выглянул на улицу.
На тротуаре стояли Райсс и автомат. Робот что-то рассказывал инженеру, а тот смеялся до слез.
Михаль шире отворил окно и крикнул:
– Эй ты, изобретатель! Погоди, отыграюсь я на тебе!
УМОЛЯЮ ЭТО
В повышающем трансформаторе с коэффициентом трансформации 0,50 напряжение на нагрузке, включенной в цепь вторичной обмотки, равно 216 В. Нагрузка чисто активная, ее сопротивление 10,80 Ом. Определить напряжение в первичной обмотке трансформатора, ток в ней и к.п.д. трансформатора. Сопротивление вторичной обмотки 0,20 Ом. Сопротивлением подводящих проводов пренебречь.
ответ:110 В, 40 А, 98%.
Дано:
k=0.5
U2=216 B
R=10.8 Ом
r=0.2 Ом
Найти U1 ; i1 ; η
ток во вторичной обмотке i2=U2/R=216/10.8=20 A
э.д.с. вторичной обмотки E2= i2(R+r)=20*(10.8+0.2)=220 B
напряжение в первичной обмотке U1=E1=E2*k=220*0.5=110 B
ток в первичной обмотке i1=i2*E2 /E1=20*220/110=40 A
к п д η= P2/P1 = U2*i2 / (U1*i1)=216*20 /(110*40) *100%= 98%
Объяснение:
ответ дал не я,был такой же вопрос на который уже был ответ вот ссылка , просто нашел решил скинуть)Так что кидайте этому челу который сделал
ЧАСТЬ 2. Гидроэнергетика
Подальші досліди з розподілом електрики по поверхні наелектризованого провідника, проведені Кулоном та іншими дослідниками, дозволили встановити, що рівномірний розподіл електрики має місце тільки на правильній кульовій поверхні. У загальному випадку заряд є нерівномірним і залежить від форми провідника, будучи більшим в місцях більшої кривизни. Відношення кількості електрики на частині поверхні провідника до величини цієї поверхні назвали густиною (товщиною) електричного шару. Експериментально було встановлено, що електрична густина і електрична сила особливо великі в місцях поверхні, які мають найбільшу кривизну, особливо на вістрях.
Величину, що характеризує залежність потенціалу наелектризованого провідника від його розмірів, форми й навколишнього середовища, називають електроємністю провідника й позначають буквою С. Електроємність провідника вимірюється кількістю електрики, яка необхідна для підвищення потенціалу цього провідника на одиницю:
С = q/ϕ.
За одиницю електроємності в системі СІ приймається 1 фарада (1 Ф). Фарадою називається електроємність провідника, якому для підвищення його потенціалу на один вольт потрібно надати один кулон електрики.
Електроємність, що дорівнює 1 Ф, мала б куля радіусом 9·106 км, що в 23 рази більше відстані від Землі до Місяця.
Якщо провідник з'єднати із джерелом електрики певного потенціалу, то провідник одержить електричний заряд, що залежить від ємності провідника. Його ємність, а, отже, і кількість електрики, якою він заряджається, збільшуються, якщо наблизити до нього другий провідник, з'єднаний із землею. Конструкція, що складається із двох провідників, розділених ізолятором, з електричним полем між ними, усі силові лінії якого починаються на одному провіднику, а закінчуються на іншому, була названа електричним конденсато ром. При цьому обидва провідника називаються обкладками, а ізолююча прокладка – діелектриком. Процес нагромадження зарядів на обкладках конденсатора називається його зарядкою. При зарядці на обох обкладках накопичуються рівні за величиною й протилежні за знаком заряди. Оскільки електричне поле зарядженого конденсатора зосереджене в просторі між його обкладками, то електроємність конденсатора не залежить від навколишніх тел.
Електроємність конденсатора вимірюється відношенням кількості електрики на одній з обкладок до різниці потенціалів між обкладками:
С = q/U.
1 Ф – електроємність такого конденсатора, який може бути заряджений кількістю електрики, рівною 1 Кл, до різниці потенціалів між обкладками, що дорівнює 1 В.
Наприклад, електрична ємність плоского конденсатора в системі СІ визначається за співвідношенням:
С = εε0S/d,
де ε – діелектрична проникність матеріалу, що знаходиться між обкладками конденсатора; ε0 – діелектрична проникність вакууму; S – величина площі поверхні пластини (меншої, якщо вони не рівні); d – відстань між пластинами.
Якщо обкладки зарядженого конденсатора з'єднати провідником, то заряди переходитимуть з однієї обкладки на іншу і нейтралізують один одного. Цей процес називається розрядкою конденсатора. Кожен конденсатор розрахований на певну напругу. Якщо напруга між обкладками стане дуже великою, то розрядка може відбутися і безпосередньо через діелектрик (без сполучного провідника), тобто настає пробій діелектрика. Пробитий конденсатор до подальшого вживання не придатний.
Для отримання електроємності потрібної величини конденсатори сполучають в батарею. На практиці зустрічається як паралельне, так і послідовне з'єднання конденсаторів.