Характеристика центральной металлургической базы. 1) какое сырьё используют ( своё или привозное ) 2) качество добываемой руды ( содержание железа ) 3) вид топлива (уголь) 4) крупные заводы базы 5) проблемы базы
Територія України характеризується складною просторовою диференціацією фізико-географічних умов. Геологічна будова і рельєф, клімат, води, ґрунти, рослинність і тваринний світ, перебуваючи в складному взаємозв'язку і взаємодії, утворюють природно-територіальні комплекси різного рангу. В основу фізико-географічного районування покладено ландшафтно-генетичний принцип, суть якого полягає в тому, що природно — територіальні комплекси та їх межі виявляють всебічним аналізом взаємозв'язку і взаємодії основних ландшафтостворюючих факторів — сонячної радіації і внутрішньої енергії Землі, процесів, що відбуваються в літосфері, гідросфері, атмосфері та біосфері, а також природних компонентів — літогенної основи, земної поверхні, повітря, поверхневих і підземних вод, ґрунтів і біоти (рослинність і тваринний світ).
В межах України по спільності морфоструктурних рис виділяють два класи ландшафтів: рівнинні і гірські.
Основні риси ландшафтної структури території України визначаються її розташуванням переважно в помірному поясі. Лише для південного берега Криму характерні риси субтропічного поясу. Територія України займає південно-західну частину Східноєвропейської фізико-географічної країни, частини Карпатської і Кримську гірські фізико-геогр. країни. У межах Східноєвропейської фізико-географічної країни на тер. республіки по переважанню певних типів і підтипів ландшафтів виділяють три фізико-геогр. зони. За ступенем континентальності клімату, загальним характером рельєфу і історії формування геолого-геоморфологічної основи природних комплексів зони ділять на провінції. У провінціях виділяють фізико-географічні області (по положенню в межах значних оротектонічних елементів); області — у зв'язку з місцевими відмінностями в характері прояву інтенсивності і спрямованості сучасних природних процесів — ділять на фізико-географічні райони.
Сходство областей Волго-Вятского района с другими экономическими районами (Центральным, Центрально-Черноземным) можно объяснить особенностью его ФГП. Соседство с указанными районами объясняет сходство природных условий. Волго-Вятский район вытянут с севера на юг и поэтому его природные условия столь разнообразны. Неоднородность природных условий обусловила и хозяйственные различия. Для севера (часть Нижегородской, вся Кировская область, большая часть Республики Марий Эл) характерны лесозаготовки, деревообрабатывающая и целлюлозно-бумажная промышленность и лишь очаговое или выборочное земледелие и молочно-мясное хозяйство. Южная часть — правобережье Волги (часть Нижегородской области, Мордовия, Чувашия) — почти вся сплошь распаханная черноземная лесостепь с высокой плотностью населения и освоенностью территории (показатеь схожести с ЦЧР). В сельском хозяйстве здесь преобладают зерновое хозяйство и мясо-молочное животноводство; развита пищевая промышленность. В Чувашии широкое распространение получил хмель — одна из трудоемких сельскохозяйственных культур, широко используемая для пивоварения. На этих основаниях и делайте вывод.
Объяснение:
Територія України характеризується складною просторовою диференціацією фізико-географічних умов. Геологічна будова і рельєф, клімат, води, ґрунти, рослинність і тваринний світ, перебуваючи в складному взаємозв'язку і взаємодії, утворюють природно-територіальні комплекси різного рангу. В основу фізико-географічного районування покладено ландшафтно-генетичний принцип, суть якого полягає в тому, що природно — територіальні комплекси та їх межі виявляють всебічним аналізом взаємозв'язку і взаємодії основних ландшафтостворюючих факторів — сонячної радіації і внутрішньої енергії Землі, процесів, що відбуваються в літосфері, гідросфері, атмосфері та біосфері, а також природних компонентів — літогенної основи, земної поверхні, повітря, поверхневих і підземних вод, ґрунтів і біоти (рослинність і тваринний світ).
В межах України по спільності морфоструктурних рис виділяють два класи ландшафтів: рівнинні і гірські.
Основні риси ландшафтної структури території України визначаються її розташуванням переважно в помірному поясі. Лише для південного берега Криму характерні риси субтропічного поясу. Територія України займає південно-західну частину Східноєвропейської фізико-географічної країни, частини Карпатської і Кримську гірські фізико-геогр. країни. У межах Східноєвропейської фізико-географічної країни на тер. республіки по переважанню певних типів і підтипів ландшафтів виділяють три фізико-геогр. зони. За ступенем континентальності клімату, загальним характером рельєфу і історії формування геолого-геоморфологічної основи природних комплексів зони ділять на провінції. У провінціях виділяють фізико-географічні області (по положенню в межах значних оротектонічних елементів); області — у зв'язку з місцевими відмінностями в характері прояву інтенсивності і спрямованості сучасних природних процесів — ділять на фізико-географічні райони.
Сходство областей Волго-Вятского района с другими экономическими районами (Центральным, Центрально-Черноземным) можно объяснить особенностью его ФГП. Соседство с указанными районами объясняет сходство природных условий. Волго-Вятский район вытянут с севера на юг и поэтому его природные условия столь разнообразны. Неоднородность природных условий обусловила и хозяйственные различия. Для севера (часть Нижегородской, вся Кировская область, большая часть Республики Марий Эл) характерны лесозаготовки, деревообрабатывающая и целлюлозно-бумажная промышленность и лишь очаговое или выборочное земледелие и молочно-мясное хозяйство. Южная часть — правобережье Волги (часть Нижегородской области, Мордовия, Чувашия) — почти вся сплошь распаханная черноземная лесостепь с высокой плотностью населения и освоенностью территории (показатеь схожести с ЦЧР). В сельском хозяйстве здесь преобладают зерновое хозяйство и мясо-молочное животноводство; развита пищевая промышленность. В Чувашии широкое распространение получил хмель — одна из трудоемких сельскохозяйственных культур, широко используемая для пивоварения. На этих основаниях и делайте вывод.