Что же будет дальше? Мы ожидаем создание зелёной экономики для достижения устойчивого развития и вывода людей из нищеты и улучшение международной координации устойчивого развития.
Если мы хотим оставить нашим детям и внукам пригодный для жизни мир, проблемы повсеместной нищеты и деградации окружающей среды необходимо решать сейчас.
Сегодня в мире живёт 7 млрд человек, а к 2050 г. их будет 9 млрд.
Полтора миллиарда человек не имеет доступа к электричеству.
Два с половиной миллиарда человек не имеет туалета.
Почти миллиард человек ежедневно голодает.
Продолжают расти объёмы выбросов парниковых газов; более трети всех известных видов грозит исчезновение, если не удастся остановить процесс изменения климата.
А с каждым годом всё становится больше и больше. Разве такое будущее мы видим для следующего поколения людей?
1415 р. кораблі Генріха Мореплавця досягли мису Боядора (Західна Африка), а через 19 років, у 1434 р. ще один португальський мореплавець Жиль Еанес проплив ще далі, минувши мис Боядора, до слова дуже небезпечний через чисельні рифи то водовороти, на яких загинуло чимало кораблів.
У 1484 році португальський мореплавець Дієго Као першим з європейців перетнув екватор та доплив до Південної Африки. Його справу продовжив Бартоломео Діас, який у 1486 вперше обігнув Африку, відкрив мис Доброї Надії (найпівденіша точка Африки), потрапив у Східну Африку. Побережжя Східної Африки після нього на протязі цілих десяти років досліджував ще один славетний португальський мореплавець – Васко де Гама, який й першим з європейців таки дістався Індії морським шляхом (чого свого часу так хотів досягнути Колумб, а натомість відрив Америку).
Слідом за португальцями дослідженням Африки активно зайнялись англійці, за ними французи, потім німці. Особливо сприяло цьому навіть створення у Лондоні спеціального королівського африканського товариства, яке займалось спорядженням дослідницьких експедицій до Африки. До слова такі експедицій були вельми дорогими, тому їх частенько спонсорували королівські двори Європи.
Оскільки більшість африканських експедицій було зроблено мореплавцями, найкраще вивченими лишались лише прибережні африканські території, в той час як глибина «чорного материку» і далі лишалась terra incognita. Її активним дослідженням зайнялись лишень у 19-му столітті, найбільша заслуга тут належить славетному англійському мандрівнику Давиду Лівінгстону (1813-1873)
думаю многие задумывались о будущем.
Что же будет дальше? Мы ожидаем создание зелёной экономики для достижения устойчивого развития и вывода людей из нищеты и улучшение международной координации устойчивого развития.
Если мы хотим оставить нашим детям и внукам пригодный для жизни мир, проблемы повсеместной нищеты и деградации окружающей среды необходимо решать сейчас.
Сегодня в мире живёт 7 млрд человек, а к 2050 г. их будет 9 млрд.
Полтора миллиарда человек не имеет доступа к электричеству.
Два с половиной миллиарда человек не имеет туалета.
Почти миллиард человек ежедневно голодает.
Продолжают расти объёмы выбросов парниковых газов; более трети всех известных видов грозит исчезновение, если не удастся остановить процесс изменения климата.
А с каждым годом всё становится больше и больше. Разве такое будущее мы видим для следующего поколения людей?
1415 р. кораблі Генріха Мореплавця досягли мису Боядора (Західна Африка), а через 19 років, у 1434 р. ще один португальський мореплавець Жиль Еанес проплив ще далі, минувши мис Боядора, до слова дуже небезпечний через чисельні рифи то водовороти, на яких загинуло чимало кораблів.
У 1484 році португальський мореплавець Дієго Као першим з європейців перетнув екватор та доплив до Південної Африки. Його справу продовжив Бартоломео Діас, який у 1486 вперше обігнув Африку, відкрив мис Доброї Надії (найпівденіша точка Африки), потрапив у Східну Африку. Побережжя Східної Африки після нього на протязі цілих десяти років досліджував ще один славетний португальський мореплавець – Васко де Гама, який й першим з європейців таки дістався Індії морським шляхом (чого свого часу так хотів досягнути Колумб, а натомість відрив Америку).
Слідом за португальцями дослідженням Африки активно зайнялись англійці, за ними французи, потім німці. Особливо сприяло цьому навіть створення у Лондоні спеціального королівського африканського товариства, яке займалось спорядженням дослідницьких експедицій до Африки. До слова такі експедицій були вельми дорогими, тому їх частенько спонсорували королівські двори Європи.
Оскільки більшість африканських експедицій було зроблено мореплавцями, найкраще вивченими лишались лише прибережні африканські території, в той час як глибина «чорного материку» і далі лишалась terra incognita. Її активним дослідженням зайнялись лишень у 19-му столітті, найбільша заслуга тут належить славетному англійському мандрівнику Давиду Лівінгстону (1813-1873)
Объяснение: