ответ: про різні підходи до визначення типів країн за рівнем економічного розвитку
• які типи країн виділяють за рівнем економічного розвитку за типізацією ООН
Пригадайте:
• ознаки поняття «валовий внутрішній продукт»
• що таке економічний розвиток та які його складові
• типи економічних систем та їхні ознаки
Країни світу суттєво відрізняються одна від одної як за кількісними, так і якісними економічними показниками. Їх дослідження та порівняння лежать в основі типізації — групування країн за спільними ознаками і закономірностями розвитку. Визначенням типів країн займаються спеціальні підрозділи відомих міжнародних організацій. Найбільш поширеними є типізації, які здійснюють Організація Об’єднаних Націй (ООН), Світовий банк, Міжнародний валютний фонд (МВФ).
• Типи країн за валовим внутрішнім продуктом.
Для того щоб оцінити загальну роль національної економіки у світовому економічному використовують абсолютне значення величини валового внутрішнього продукту (ВВП) або валового національного продукту (ВНП), тобто фактично визначають, скільки кожна країна «заробила» за рік.
Отже, розглянемо, які країни входять до першої десятки найбільш потужних економік світу (див. таблицю 1).
Підрахунки свідчать, що на першу десятку країн-лідерів припадає майже 2/3 всього загального ВВП світу. Чи означає це, що всі ці країни можна назвати високорозвиненими? Зовсім ні, адже слід урахувати, що в них проживає різна кількість людей, які створюють національне багатство. Наприклад, ВВП Китаю в 4 рази більше, ніж Японії, натомість кількість населення Китаю в 10,5 разу більше, ніж Японії. Для більш об’єктивної оцінки економічного розвитку країни використовують розмір ВВП (або ВНП) у розрахунку на одну особу.
Среди национальных природных богатств любого государства особое и социальное значение имеют курортные ресурсы (минеральные воды, лечебные грязи, климат и др.) . природные лечебные ресурсы (факторы) определяют профиль курорта, а их запасы - его конечную емкость. возможность использования этих ресурсов в рекреационных целях лимитируется ноосферными ресурсами (финансовыми, производственными, кадровыми и др.) . курортография - раздел курортологии, к которому относится описание местоположения и природных условий курортов и курортных местностей с характеристикой их ресурсов и инфраструктуры. курортно-рекреационные ресурсы - совокупность природно-климатических факторов и искусственно созданной инфраструктуры, предназначенной для лечебно-оздоровительных и рекреационных мероприятий, которые определяют возможность и перспективы развития в различных регионах курортных комплексов, необходимых для рекреации и укрепления здоровья населения. курортно-рекреационные ресурсы обеспечивают санаторно-оздоровительную и рекреационную деятельность за счет использования совокупности природно-климатических факторов, инфраструктуры и кадрового потенциала (см. рисунок) , курортно-туристический комплекс можно сформировать при наличии следующих видов ресурсов: • ** природные ресурсы (точнее, соответствующее качество природно-климатических и экологических характеристик) ; • ** культурно-; • ** социально-; • ** финансово-кредитные; • ** производственно-трудовые. при этом первые два вида ресурсов определяют целевую предназначенность курорта, остальные выполняют обеспечивающие функции и необходимые условия для его функционирования. свойства курортно-рекреационных ресурсов: 1. 1) климато-ландшафтные характеристики; 2. 2) потенциальный запас природных ресурсов; 3. 3) аттрактивность (привлекательность) и экскурсионная значимость; 4. 4) доступность и возможные способы использования; 5. 5) пейзажные и экологические характеристики 6. 6) социально-демографические характеристики. указанные ресурсы могут быть использованы для организации отдыха, оздоровления, лечения определенного контингента людей в фиксированное время с существующей технологии и имеющихся материальных возможностей. для использования природных условий и ресурсов их необходимо оценить. обязательные этапы оценки курортно-рекреационных ресурсов: • 1) выделение объектов оценки - природных комплексов, их компонентов и свойств; • 2) выделение субъекта, с позиции которого ведется оценка; • 3) определение критериев оценки в зависимости от масштабов и цели исследования, а также свойств субъекта; • 4) разработка параметров оценочных шкал градаций. шкалы градаций показывают оценочные отношения между субъектом и объектом. каждая ступень является показателем интенсивности взаимодействия свойства данного объекта с состоянием субъекта. пятиступенчатая шкала оценки предпосылок для рекреации включает следующие градации: 1. 1) наиболее благоприятные; 2. 2) благоприятные; 3. 3) умеренно благоприятные; 4. 4) малоблагоприятные; 5. 5) неблагоприятные. существует три основных типа оценки природных ресурсов' 1. 1) медико-биологический; 2. 2) психолого-эстетический; 3. 3) технологический. медико-биологическая оценка природных ресурсов. отражает оценку воздействия на организм человека природных лечебных ресурсов в сочетании с и медикаментозными , причем природным ресурсам отводится главенствующая роль. к ним относятся: • ** биоклимат; • ** ландшафты; • ** гидроминеральные ресурсы (минеральные воды и лечебные грязи) . первые два фактора присутствуют на любых курортах; климатических, , грязевых. они являются основополагающими при выборе лечебной местности под курортное строительство, планировании и функциональном зонировании территорий как отдельных здравниц, так и кур
ответ: про різні підходи до визначення типів країн за рівнем економічного розвитку
• які типи країн виділяють за рівнем економічного розвитку за типізацією ООН
Пригадайте:
• ознаки поняття «валовий внутрішній продукт»
• що таке економічний розвиток та які його складові
• типи економічних систем та їхні ознаки
Країни світу суттєво відрізняються одна від одної як за кількісними, так і якісними економічними показниками. Їх дослідження та порівняння лежать в основі типізації — групування країн за спільними ознаками і закономірностями розвитку. Визначенням типів країн займаються спеціальні підрозділи відомих міжнародних організацій. Найбільш поширеними є типізації, які здійснюють Організація Об’єднаних Націй (ООН), Світовий банк, Міжнародний валютний фонд (МВФ).
• Типи країн за валовим внутрішнім продуктом.
Для того щоб оцінити загальну роль національної економіки у світовому економічному використовують абсолютне значення величини валового внутрішнього продукту (ВВП) або валового національного продукту (ВНП), тобто фактично визначають, скільки кожна країна «заробила» за рік.
Отже, розглянемо, які країни входять до першої десятки найбільш потужних економік світу (див. таблицю 1).
Підрахунки свідчать, що на першу десятку країн-лідерів припадає майже 2/3 всього загального ВВП світу. Чи означає це, що всі ці країни можна назвати високорозвиненими? Зовсім ні, адже слід урахувати, що в них проживає різна кількість людей, які створюють національне багатство. Наприклад, ВВП Китаю в 4 рази більше, ніж Японії, натомість кількість населення Китаю в 10,5 разу більше, ніж Японії. Для більш об’єктивної оцінки економічного розвитку країни використовують розмір ВВП (або ВНП) у розрахунку на одну особу.
Объяснение: