Программы преобразования с участием Сперанского (второй этап реформ)
Преобразование Сената
Финансовая реформа
Реформа образования
Крестьянская реформа
Проекты конституционных реформ
Итоги реформ
Реформы Александра I
Александр I пришёл к власти в 1801 году путём участия в перевороте и убийстве Павла I, пятилетнее правление которого ознаменовалось жестокостью. Вину за гибель отца Александр чувствовал всю жизнь.
Будущий император воспитывался под влиянием Екатерины II, поэтому был образован согласно западному образцу. Его стремлением было создание гуманного общества, Александр поддерживал идеи Французской революции — это и стало предпосылками для большого количества реформ.
Первые шаги во внутренней политике были направлены на возвращение привилегий дворянам и исправление ущерба, нанесённого государству во время правления Павла 1. Выезд за границы страны стал свободным, возобновились международные связи, произошло ослабление цензуры.
Эпоха императора Александра I отметилась либеральной реформаторской деятельностью:
создание Негласного комитета — органа, компетентного возражать самодержцу;
изменение структуры управления;
крестьянская реформа;
нововведения в сфере образования;
финансовая реформа;
предоставление конституционных прав Польше и Бессарабии;
создание проекта российской Конституции.
Почти весь период правления Александра был связан с войнами против Наполеона. Внешняя политика государя была направлена на решение проблем с французами. Первая война в 1805 году завершилась поражением России и их соратников под Аустерлицем. В Отечественной войне 1812 года император практически не участвовал, доверив бразды управления компетентным полководцам. После разгрома Бонапарта российская армия продолжила победное шествие до Парижа. Этому интриганские ходы прусских ставленников при дворе императора. Под их влиянием Александр I приобрёл уверенность в том, что его священной миссией является уничтожение тирании Наполеона в Европе.
Повоєнна Україна у багатьох важливих відношеннях виявилася дуже відмінною від тієї, якою була раніше. Значно розширились кордони, зросла політична й економічна вага в СРСР, докорінно змінився склад населення і, що найважливіше, вперше за багато століть всі українці опинилися в межах однієї держави.
До цих змін прагнули пристосуватися як українське суспільство, так і радянський режим, отож, кроки, спрямовані на це пристосування, становлять головну тему повоєнної історії України. Величезних збитків від воєнних дій та окупації було завдано господарству республіки - крім пограбованих і виведених з ладу тисяч промислових підприємств, було вщент розорено сільське господарство. Руйнувань та занепадів зазнали міста і села України.
У містах люди змушені були жити у землянках, підвалах, зруйнованих будинках тощо. Перетворено на руїни багато лікарень і шкіл, палаців культур і ВУЗів. Люди не мали необхідної їжі, одягу, взуття, білизни. Здавалось, за таких умов відродження господарства - справа багатьох десятиліть, протягом яких СРСР втратить статус великої держави. Але народ був сповнений рішучості якнайшвидше відродити країну.
Насамперед люди ждали відміни колгоспної системи в її кріпосницько-сталінському варіанті. Ще до завершення німецько-радянської війни розпочалося переведення економіки на виробництво мирної продукції. Значно скорочувалася асигнування на оборонну промисловість. Вони спрямовувалися здебільшого на випуск мирної продукції, на відповідне переобладнання промислових підприємств.
Цілі галузі промисловості, що випускали озброєння та боєприпаси перейшли на виробництво верстатів, сільськогосподарської техніки, мінеральних добрив. Коштів які змогла виділити держава за тих скрутних часів не вистачало. Певне значення у зв'язку з цим мало матеріально-технічне співробітництво республіки з іншими регіонами країни. Насамперед відбудували паливно-енергетичну базу, залізничний транспорт, машинобудування. На кінець1946 р. переведення економіки на випуск мирної продукції в основному були завершені.
Содержание:
Реформы Александра I
Влияние личных качеств Александра I на реформы
Первые реформы Александра I
Создание министерств
Сенат
Синод
Программы преобразования с участием Сперанского (второй этап реформ)
Преобразование Сената
Финансовая реформа
Реформа образования
Крестьянская реформа
Проекты конституционных реформ
Итоги реформ
Реформы Александра I
Александр I пришёл к власти в 1801 году путём участия в перевороте и убийстве Павла I, пятилетнее правление которого ознаменовалось жестокостью. Вину за гибель отца Александр чувствовал всю жизнь.
Будущий император воспитывался под влиянием Екатерины II, поэтому был образован согласно западному образцу. Его стремлением было создание гуманного общества, Александр поддерживал идеи Французской революции — это и стало предпосылками для большого количества реформ.
Первые шаги во внутренней политике были направлены на возвращение привилегий дворянам и исправление ущерба, нанесённого государству во время правления Павла 1. Выезд за границы страны стал свободным, возобновились международные связи, произошло ослабление цензуры.
Эпоха императора Александра I отметилась либеральной реформаторской деятельностью:
создание Негласного комитета — органа, компетентного возражать самодержцу;
изменение структуры управления;
крестьянская реформа;
нововведения в сфере образования;
финансовая реформа;
предоставление конституционных прав Польше и Бессарабии;
создание проекта российской Конституции.
Почти весь период правления Александра был связан с войнами против Наполеона. Внешняя политика государя была направлена на решение проблем с французами. Первая война в 1805 году завершилась поражением России и их соратников под Аустерлицем. В Отечественной войне 1812 года император практически не участвовал, доверив бразды управления компетентным полководцам. После разгрома Бонапарта российская армия продолжила победное шествие до Парижа. Этому интриганские ходы прусских ставленников при дворе императора. Под их влиянием Александр I приобрёл уверенность в том, что его священной миссией является уничтожение тирании Наполеона в Европе.
Повоєнна Україна у багатьох важливих відношеннях виявилася дуже відмінною від тієї, якою була раніше. Значно розширились кордони, зросла політична й економічна вага в СРСР, докорінно змінився склад населення і, що найважливіше, вперше за багато століть всі українці опинилися в межах однієї держави.
До цих змін прагнули пристосуватися як українське суспільство, так і радянський режим, отож, кроки, спрямовані на це пристосування, становлять головну тему повоєнної історії України. Величезних збитків від воєнних дій та окупації було завдано господарству республіки - крім пограбованих і виведених з ладу тисяч промислових підприємств, було вщент розорено сільське господарство. Руйнувань та занепадів зазнали міста і села України.
У містах люди змушені були жити у землянках, підвалах, зруйнованих будинках тощо. Перетворено на руїни багато лікарень і шкіл, палаців культур і ВУЗів. Люди не мали необхідної їжі, одягу, взуття, білизни. Здавалось, за таких умов відродження господарства - справа багатьох десятиліть, протягом яких СРСР втратить статус великої держави. Але народ був сповнений рішучості якнайшвидше відродити країну.
Насамперед люди ждали відміни колгоспної системи в її кріпосницько-сталінському варіанті. Ще до завершення німецько-радянської війни розпочалося переведення економіки на виробництво мирної продукції. Значно скорочувалася асигнування на оборонну промисловість. Вони спрямовувалися здебільшого на випуск мирної продукції, на відповідне переобладнання промислових підприємств.
Цілі галузі промисловості, що випускали озброєння та боєприпаси перейшли на виробництво верстатів, сільськогосподарської техніки, мінеральних добрив. Коштів які змогла виділити держава за тих скрутних часів не вистачало. Певне значення у зв'язку з цим мало матеріально-технічне співробітництво республіки з іншими регіонами країни. Насамперед відбудували паливно-енергетичну базу, залізничний транспорт, машинобудування. На кінець1946 р. переведення економіки на випуск мирної продукції в основному були завершені.