Причины революции многообразны, но все они так или иначе связаны с процессами модернизации политической, экономической, социальной областей жизни страны. Реалиям начала XX в. не соответствовали самодержавный принцип правления, сословное неравенство и негарантированность основных гражданских прав, сохранение множества полукрепостнических пережитков в деревне (отработки, полукабальные формы аренды, малоземелье и перенаселенность и др.)- К старым социальным конфликтам, определявшим характер отношений власти и общества, чиновничества и населения, помещиков и крестьян, добавились новые, порожденные модернизацией, — особенно острым стал рабочий вопрос, усугублявшийся отсутствием трудового законодательства, низким уровнем заработной платы, высокой продолжительностью рабочего дня, запретом стачек и пр. Социальные конфликты переплетались с межнациональными и межконфессиональными. Раскол в обществе углублялся, социальные группы, как пишет историк В. П. Дмит-ренко, «разбегались» по разным направлениям. Русско-японская война 1904—1905 гг. обострила недовольство, убедила общество в не самодержавной власти достойно и эффективно управлять страной
Перший похідредагувати перший азовський похід розпочався весною 1695 року. під азов виступила московська армія (31 000 осіб, 170гармат) на чолі з генералами антоном головіним, францем лефортом і патріком гордоном. одночасно з наступом на азов українська армія (120 000 осіб) на чолі з гетьманом іваном мазепою і невеликий московітський загін під командуванням бориса шереметєва захопили у липні 1695 року османсько-татарські фортеці кизикермен, тавань та інші. підійшовши до гирла дону, московські війська 5 липня 1695 року почалиоблогу азова. невдалі штурми фортеці 5 серпня і 25 вересня призвели до великих втрат і примусили московітську армію в листопаді 1695 року відступити. другий похідредагувати наприкінці 1695 року розпочалась підготовка другого азовського походу. на верфях у преображенську іворонежі було збудовано близько 30 військових кораблів. у квітні 1696 року московські війська (75 тисяч чоловік) під командуванням о. шеіна вирушили на кораблях і суходолом до азова. для нової війни з османами запорозькі майстри у брянську виготовили 42 великі бойові чайки (скампавеї). разом із запорозькими чайками вони склали значну військову силу, яку кошовий отаман іван гусак під керівництвом полковника якима чалого „для воїнського промислу над кримом і для оборони завойованих у османів городків” відправив для підкріплення запорозьких гарнізонів в кизи-кермен і тавані. туди ж з козаками попливло і 2 500 московітських солдатів. наприкінці квітня з україни виступив український козацький корпус (15 тисяч чоловік) на чолі зчернігівським полковником яковом лизогубом. друга частина московських військ і українська армія (70 тисяч чоловік) діяли в пониззі дніпра. в травні 1696 року азов був з суші і блокований московським флотом під командуванням ф. лефорта. після запеклого штурму фортеці 17-19 (27-29 липня) українськими полкамигарнізон фортеці капітулював.[джерело? ] вирішальну роль у облозі та здобутті азова відіграли українські козаки.[джерело? ] похід козацького флоту на чолі з яковом морозом відвернув на себе значні сили османського флоту і кримського хана. це значно полегшило штурм азова.
Причины революции многообразны, но все они так или иначе связаны с процессами модернизации политической, экономической, социальной областей жизни страны. Реалиям начала XX в. не соответствовали самодержавный принцип правления, сословное неравенство и негарантированность основных гражданских прав, сохранение множества полукрепостнических пережитков в деревне (отработки, полукабальные формы аренды, малоземелье и перенаселенность и др.)- К старым социальным конфликтам, определявшим характер отношений власти и общества, чиновничества и населения, помещиков и крестьян, добавились новые, порожденные модернизацией, — особенно острым стал рабочий вопрос, усугублявшийся отсутствием трудового законодательства, низким уровнем заработной платы, высокой продолжительностью рабочего дня, запретом стачек и пр. Социальные конфликты переплетались с межнациональными и межконфессиональными. Раскол в обществе углублялся, социальные группы, как пишет историк В. П. Дмит-ренко, «разбегались» по разным направлениям. Русско-японская война 1904—1905 гг. обострила недовольство, убедила общество в не самодержавной власти достойно и эффективно управлять страной