Святопо́лк Влади́мирович (др.-рус. Свѧтопо́лкъ Влади́мировичь, в крещении Пётр, в древнерусской историографии по прозвищу «Окая́нный», ок. 979—1019) — князь туровский (с 988, первый из рода Рюриковичей), великий князь киевский в 1015—1016 и 1018—1019. Сын или племянник-пасынок Владимира Святославича, пришёл к власти после его смерти. По преданию, приказал умертвить своих братьев Бориса и Глеба, а потом ещё одного брата Святослава, за что в истории получил прозвище «Окаянный». Боролся со своим братом Ярославом за власть с польского князя Болеслава, на дочери которого был женат. Потерпел поражение и бежал на Запад, где и умер.
Українці Волині та Галичини, згідно з угодами та договорами, мали б отримати культурну автономію. Проте поляки не поспішали виконувати взяті на себе зобов'язання. Українці Галичини чинили спротив встановленню польської влади в регіоні: бойкотували перепис і вибори, а також створили у Львові у 1921 році Таємний український університет. У 1920 році ветеран Української революції та полковник УНР Євген Коновалець створює Українську військову організацію. Члени УВО обрали підпільні та терористичні методи боротьби, зокрема вчинили невдалий замах на Юзефа Пілсудського. Проте, у 1923 році країни Артанти остаточно визнали право Польщі на Східну Галичину, після чого уряд ЗУНР, що все ще боровся в еміграції, саморозпустився.
В культурно-освітньому плані, польська держава у 20-х роках була повною протилежністю УСРР, де в цей час на повних парах неслася українізація. Польща обрала тактику асиміляції етнічних меншин. Полонізація відбувалася у системі освіти, де розпочався перехід на двомовні польсько-українські школи. На управлінські посади приймали переважно поляків.
Святопо́лк Влади́мирович (др.-рус. Свѧтопо́лкъ Влади́мировичь, в крещении Пётр, в древнерусской историографии по прозвищу «Окая́нный», ок. 979—1019) — князь туровский (с 988, первый из рода Рюриковичей), великий князь киевский в 1015—1016 и 1018—1019. Сын или племянник-пасынок Владимира Святославича, пришёл к власти после его смерти. По преданию, приказал умертвить своих братьев Бориса и Глеба, а потом ещё одного брата Святослава, за что в истории получил прозвище «Окаянный». Боролся со своим братом Ярославом за власть с польского князя Болеслава, на дочери которого был женат. Потерпел поражение и бежал на Запад, где и умер.
Українці Волині та Галичини, згідно з угодами та договорами, мали б отримати культурну автономію. Проте поляки не поспішали виконувати взяті на себе зобов'язання. Українці Галичини чинили спротив встановленню польської влади в регіоні: бойкотували перепис і вибори, а також створили у Львові у 1921 році Таємний український університет. У 1920 році ветеран Української революції та полковник УНР Євген Коновалець створює Українську військову організацію. Члени УВО обрали підпільні та терористичні методи боротьби, зокрема вчинили невдалий замах на Юзефа Пілсудського. Проте, у 1923 році країни Артанти остаточно визнали право Польщі на Східну Галичину, після чого уряд ЗУНР, що все ще боровся в еміграції, саморозпустився.
В культурно-освітньому плані, польська держава у 20-х роках була повною протилежністю УСРР, де в цей час на повних парах неслася українізація. Польща обрала тактику асиміляції етнічних меншин. Полонізація відбувалася у системі освіти, де розпочався перехід на двомовні польсько-українські школи. На управлінські посади приймали переважно поляків.