Как можно охарактеризовать ситуацию, которая возникла между дядей и Женей? А какие взаимоотношения были между ними до этого конфликта? В рассказе Бунина цифры !
Усе в житті людини має важливе значення, навіть найменша дрібничка. Здавалося б, звичайнісінький собі жест, посмішка чи вираз обличчя... Але скільки цікавої інформації про людину вони можуть повідомити оточуючим. Те ж саме можна простежити і в літературі. Розкрити краще зміст твору допомагає художня деталь. Це один із Засобів, що допомагає письменнику створити чіткий образ, точно змалювати якийсь предмет, явище або характер персонажа. Приміром, художню деталь використовував у своїх творах видатний російський письменник Антон Павлович Чехов, якого по праву вважають неперевершеним майстром оповідання. Саме використання художньої деталі робить його твори такими цікавими та зрозумілими. Яскравим прикладом використання художньої деталі у творчості А. Чехова є, безперечно, невеличке оповідання "Товстий і тонкий". Ось на вокзалі зустрілися два давніх товариша, вони знають один одного з дитинства. Між ними одразу починається розмова, спочатку вона тече доволі-таки тепло й невимушено. А поки герої розмовляють, читач гає за ними. Автор характеризує персонажів, їхню зовнішність. Прочитавши, що від товстого "пахло хересом і флердоранжем", ми доходимо висновку, що товстий вживає дороге вино та користується вишуканими парфумами, а отже, відповідно, він має бути заможною людиною. Щодо тонкого, то від нього "пахло шинкою та кавовою гущею". Кмітливому читачеві неважко здогадатися, що кава, яка мала так багато гущі, була дешевою та неякісною. Слід зазначити, що ці дві деталі підкреслили помітну відмінність між двома колись дуже добрими друзями. А з цього постає важлива проблема, пов'язана з негативною рисою людського характеру — заздрістю. Саме почуття заздрості виникає у тонкого, коли він дізнається про матеріальне благополуччя свого найкращого товариша. Отже, художня деталь відіграє в оповіданні дуже важливу роль. Вона допомагає зрозуміти підтекст, а також саму суть змальованої письменником ситуації.
"...маленький человек в кожаном картузе и фризовой шинели вышел из телеги..."
Заседатель Шабашкин благоговеет и лебезит перед влиятельным помещиком Троекуровым:
"...Шабашкин уже стоял перед Кирилом Петровичем, отвешивая поклон за поклоном и с благоговением ожидая его приказаний..." "...Он отказался от водки и стал слушать Кирила Петровича со всевозможным вниманием..."
Шабашкин всегда низко кланяется перед Троекуровым: "...Шабашкин поклонился почти до земли, вышел вон..." "...заседатель встал и с низким поклоном обратился к Троекурову, приглашая его подписать предлагаемую бумагу..." "...Шабашкин явился к нему с поклонами..."
При этом Троекуров не уважает подхалима Шабашкина: "...заседателя, слышь, он и в грош не ставит..."
"...Он грозно взглянул на Шабашкина, ища к чему привязаться, чтоб его выбранить, но не нашел достаточного к тому предлога, сказал ему сердито: «Пошел вон, не до тебя»..."
Подлый Шабашкин Троекурову выиграть суд против Андрея Дубровского, подкупая чиновников и т.д. В результате Троекуров с Шабашкина отбирает у Дубровских их имение:
"...с того же дни стал хлопотать по замышленному делу..." "...Шабашкин за него хлопотал, действуя от его имени, стращая и подкупая судей и толкуя вкрив и впрям всевозможные указы..."
Шабашкин старается угодить богатым и влиятельным людям, таким как Троекуров. При этом он ведет себя дерзко со слабыми, беззащитными людьми:
"...Шабашкин, с картузом на голове, стоял подбочась и гордо взирал около себя..."
"...А ты кто такой, – сказал Шабашкин с дерзким взором..."
Яскравим прикладом використання художньої деталі у творчості А. Чехова є, безперечно, невеличке оповідання "Товстий і тонкий". Ось на вокзалі зустрілися два давніх товариша, вони знають один одного з дитинства. Між ними одразу починається розмова, спочатку вона тече доволі-таки тепло й невимушено. А поки герої розмовляють, читач гає за ними. Автор характеризує персонажів, їхню зовнішність. Прочитавши, що від товстого "пахло хересом і флердоранжем", ми доходимо висновку, що товстий вживає дороге вино та користується вишуканими парфумами, а отже, відповідно, він має бути заможною людиною. Щодо тонкого, то від нього "пахло шинкою та кавовою гущею". Кмітливому читачеві неважко здогадатися, що кава, яка мала так багато гущі, була дешевою та неякісною. Слід зазначити, що ці дві деталі підкреслили помітну відмінність між двома колись дуже добрими друзями. А з цього постає важлива проблема, пов'язана з негативною рисою людського характеру — заздрістю. Саме почуття заздрості виникає у тонкого, коли він дізнається про матеріальне благополуччя свого найкращого товариша.
Отже, художня деталь відіграє в оповіданні дуже важливу роль. Вона допомагає зрозуміти підтекст, а також саму суть змальованої письменником ситуації.
О внешности Шабашкина известно следующее:
"...маленький человек в кожаном картузе и фризовой шинели вышел из телеги..."
Заседатель Шабашкин благоговеет и лебезит перед влиятельным помещиком Троекуровым:
"...Шабашкин уже стоял перед Кирилом Петровичем, отвешивая поклон за поклоном и с благоговением ожидая его приказаний..." "...Он отказался от водки и стал слушать Кирила Петровича со всевозможным вниманием..."
Шабашкин всегда низко кланяется перед Троекуровым: "...Шабашкин поклонился почти до земли, вышел вон..." "...заседатель встал и с низким поклоном обратился к Троекурову, приглашая его подписать предлагаемую бумагу..." "...Шабашкин явился к нему с поклонами..."
При этом Троекуров не уважает подхалима Шабашкина: "...заседателя, слышь, он и в грош не ставит..."
"...Он грозно взглянул на Шабашкина, ища к чему привязаться, чтоб его выбранить, но не нашел достаточного к тому предлога, сказал ему сердито: «Пошел вон, не до тебя»..."
Подлый Шабашкин Троекурову выиграть суд против Андрея Дубровского, подкупая чиновников и т.д. В результате Троекуров с Шабашкина отбирает у Дубровских их имение:
"...с того же дни стал хлопотать по замышленному делу..." "...Шабашкин за него хлопотал, действуя от его имени, стращая и подкупая судей и толкуя вкрив и впрям всевозможные указы..."
Шабашкин старается угодить богатым и влиятельным людям, таким как Троекуров. При этом он ведет себя дерзко со слабыми, беззащитными людьми:
"...Шабашкин, с картузом на голове, стоял подбочась и гордо взирал около себя..."
"...А ты кто такой, – сказал Шабашкин с дерзким взором..."