Підсумкова робота за темою «Українська химерна проза» І варіант 1. За жанром твір В.Дрозда «Білий кінь Шептало» А оповідання Б повість В казка Г вірш 2. Шептало змалку найбільше ненавидів… А самотність; Б хлопчика-підпасича; В конюха Степана; Гтабун, гурт і загорожі. 3. Степан образив білого коня тим, що… А)безжально вдарив його батогом; В) надів на нього хомута; Б ) без його згоди погнав до водопою; Г) назвав ледачим зіллям. 4. Які сни бачив князь Люботинський лише в полудень( Ю.Винничук «Місце для дракона»)? А лицарські турніри Б згадував свої молоді роки В переможні походи, руїни здобутих фортець Г час, що провів із найкращими друзями 5. Який талант мав Грицько? А талант до малювання Б талант до написання віршів В чудово стріляв із лука Г був неперевершеним кулінаром 6. Князівна, потоваришувавши з драконом, стала називати його… А Страшилою Б Квіткою В Змієм Г Метеликом 7. Про що вели бесіди князь та Грицько? Чому князь так любив говорити з ним? 8. Які основні проблеми розкриваються у творі В.Дрозда «Білий кінь Шептало»? 9.Схарактеризуйте образ дракона Грицька. Підсумкова робота за темою «Українська химерна проза» ІІ варіант 1. Мати розповідала Шепталові про… (твір В.Дрозда «Білий кінь Шептало») А) гордих білих коней; В) лісникову двоколку; Б) покірність і слухняність; Г ) любов до життя 2. Шептало не міг стримати буйної радості, бо… А відчув запах справжньої волі Б навколо було чимало соковитої трави; В був самісінький на всю луку Г мокрі мітлиці лоскотали черево та груди. 3.Володимир Дрозд створив образ Шептала, використавши… А) парадокс; В) гіперболу; Б) алегорію; Г) іронію. 4. Про яку послугу по дракон Пустельника( Ю.Винничук «Місце для дракона»)? А добудувати палац Б до викрасти князівну В влаштувати турнір Г навчити його грамоти 5. Хто у творі вважав, що «зло не від дракона, воно в нас самих»? А князь Б Грицько В пустельник Г лицар Лаврін 6. За жанром твір «Місце для дракона» А оповідання Б казка В повість-казка Г новела 7. Поясніть, чому твори В.Дрозда та Ю. Винничука називають «химерною прозою»? 8. Які основні проблеми розкриваються у творі Ю.Винничука «Місце для дракона»? 9. Схарактеризуйте образ білого коня Шептала.
Що буцім би вона такеє виробляла,
Що у ставку ніхто життя не мав:
Того заїла в смерть, другого обідрала.
Піймали Щуку молодці
Та в шаплиці
Гуртом до суду притаскали,
Хоча чуби й мокренькі стали.
На той раз суддями були
Якіїсь два Осли,
Одна нікчемна Шкапа
Та два стареньких Цапа, -
Усе народ, як бачите, такий
Добрячий та плохий.
За стряпчого, як завсігди годиться,
Була приставлена Лисиця.. .
А чутка у гаю була така,
Що ніби Щука та частенько,
Як тільки зробиться темненько,
Лисиці й шле - то щупачка,
То сотеньку карасиків живеньких
Або линів гарненьких.. .
Чи справді так було, чи, може, хто збрехав
(Хто ворогів не мав!), -
А все-таки катюзі,
Як кажуть, буде по заслузі.
Зійшлися судді, стали розбирать:
Коли, і як воно, і що їй присудити?
Як не мудруй, а правди ніде діти.
Кінців не можна поховать.. .
Не довго думали - рішили -
І Щуку на вербі повісити звеліли.
- Дозвольте і мені, панове, річ держать, -
Тут обізвалася Лисиця. -
Розбійницю таку не так судить годиться:
Щоб більше жаху їй завдать
І щоб усяк боявся так робити, -
У річці вражу Щуку утопити!
- Розумна річ! - всі зачали гукать.
Послухали Лисичку
І Щуку кинули - у річку.
На початку зими Олесеві до школи можна ходити двома шляхами — річкою або бором. Але мати забороняє ходити по тонкій кризі, тому хлопчик іде бором. Він ще малий, ледь до ручки дверей дістає. Очі чорні, глибокі, хочуть збагнути увесь світ.Олесь любить зиму. Любить малювати по снігу, водячи пальцем. Милується своїм творінням, поки хтось не гукне з двору, що скаже матері.У бору тихо й затишно. Тільки десь недалеко порається дятел. Олесь придивляється і бачить купу шишок під сосною. Ось і сам дятел — націлився гартованим дзьобом, ніби питаючи: чого тобі тутечки? Олесь нагорнув снігу на коріння сосни й побіг.
2. Пригода на ковзанці.
Коли хлопчик підійшов до школи, його покликали однокласники "подушки гнуть" — кататися на молодому льоду. Олесь відповів, що не хоче псувати лід. Тоді до нього підскочив Федько Тойкало із криком "бий зрадника!" ударив у скроню. Під оком в Олеся вискочила ґуля.Хлопчик ліг на кригу долілиць і став роздивлятися дно річки. Уявив маленьку хатку під кущем водяної папороті, як він там сидить і рибку стереже, вітається з карасиком. Раптом промайнула чорною блискавкою щука з маленькою пліточкою в зубах. Хлопчик заляпав долонею по льоду, затупотів ногами, благаючи хижу щуку відпустити рибку. У школі продзвенів дзвоник, а Олесь сидів посеред річки й плакав.
3. Урок малювання
На першому уроці було малювання. Старенька вчителька Матильда Петрівна звеліла всім малювати глиняний горщечок. Олесь почав і натхненно малювати, і з його зошита поглянув презирливим оком дятел: чого тобі? Коли вчителька обурилась і пообіцяла поставити двійку Олесь піднявся й пішов із класу. Вийшов із школи й подався у верболози. Там проблукав до вечора — роздивлявся пташині гнізда, їв мерзлу калину, шукав світлячків.У школярів закінчилися заняття, і вони вийшли на вулицю.
4. Примирення з Федьком та зустріч з дідом Прокопом.
Під тинами на колодах сиділи дядьки й обговорювали життя, хвалили дітей, що намагалися показати свою силу. А на Олеся сказали, що він тихий, смирний, якийсь дивакуватий, і хлопчик не зрозумів, хвалять його чи лають.На мосту Олеся дожидав Федько. Ніяковіючи, тицьнув у руку подавлений теплий пиріг. Олесеві не хотілося пирога, але він радий був примиренню, понишпорив по кишенях і подарував Тойкалові гніздо ремеза.Біжучи через ліс, хлопчик помітив свого діда Прокопа, що їхав по сіно, сів і собі на сани. Став питати діда, чому його, Олеся, називають диваком. А дід сказав, що не вміє малий жити — тихенький, смирний, а треба собі ліктями пробивати дорогу.Дід Прокіп багато навантажив сіна на сани — коням було важко ти по снігу, він їх бив батогом, а Олесь просив не бити, усе підбивав старому руку.Вдома хлопчик заліз на піч і заплакав. Дід сказав матері, що син у неї дивак. Мати ж попросила не чіпати хлопця.Олесь заснув, і снилася йому казка про Івасика-Телесика, якого гуска взяла на свої крила.