Ось декілька народних приказок в українському стилі: «Голий до голого не позиваеться.» (Тобто йдеться про солідарність між роботящими селянинами); «Рідна земля і в жмені мила.» (Батьківщина – завжди залишається другою ненькою.); «На світі все знайдеш, крім рідної матері.» (Ніхто і ніколи маму не замінить); «Чия відвага, того й перевага! » (Заклик бути сильним духом); «Свій дім не ворог: коли прийдеш, то й прийме.» (Немає нічого ріднішого, ніж своя хата); «Син мій, а розум у нього свій.» (Має свою непохитну, власну думку); «Від теплого слова і лід розмерзає.» (Заклик бути добрішими); «Які мати та батько — таке й дитятко.» (Яблуко від яблуні…); «Із своєї печі і дим не гіркий. На чужому полі не матимеш волі.» (Краще до останнього стояти на своєму, проявляючи волю, ніж мовчати у золотих кайданах); «Багатій не відає — як бідний обідає.» (Здебільшого вважалось, що усі багаті люди - скупі); «Доки багатий схудне, бідний з голоду опухне» (див. вище)
Відповідь:
Пояснення:Художні засоби.
Постійні епітети: «військо славне запорізьке», «вороних конях», «битому шляху», «сизий орел»
Епітет-прикладка: «хлопці-молодці».
Метафора: «військо...на…конях в степу виграває».
Персоніфікація: «туман поле покриває», «місяць в степу… зіходжає»
Пестливі слова: козаченьків, сонечко
Оклики: «Та сідлайте ж ви коней, хлопці-молодці, Та збирайтеся до хана в гості!»
Образи-символи: козак – орел.
Рефрен (повтор) : «Та ми ж думали», «та ми думали».
Вигуки : «гей,...», «..., ой, ...».
«Голий до голого не позиваеться.» (Тобто йдеться про солідарність між роботящими селянинами);
«Рідна земля і в жмені мила.» (Батьківщина – завжди залишається другою ненькою.);
«На світі все знайдеш, крім рідної матері.» (Ніхто і ніколи маму не замінить);
«Чия відвага, того й перевага! » (Заклик бути сильним духом);
«Свій дім не ворог: коли прийдеш, то й прийме.» (Немає нічого ріднішого, ніж своя хата);
«Син мій, а розум у нього свій.» (Має свою непохитну, власну думку);
«Від теплого слова і лід розмерзає.» (Заклик бути добрішими);
«Які мати та батько — таке й дитятко.» (Яблуко від яблуні…);
«Із своєї печі і дим не гіркий. На чужому полі не матимеш волі.» (Краще до останнього стояти на своєму, проявляючи волю, ніж мовчати у золотих кайданах);
«Багатій не відає — як бідний обідає.» (Здебільшого вважалось, що усі багаті люди - скупі);
«Доки багатий схудне, бідний з голоду опухне» (див. вище)