Хто не любить отримувати подарунки? Майже неможливо уявити собі таку людину. Очікуваний або неочікуваний, коштовний чи просто приємний дріб’язок – усе це неважливо, якщо дарують від щирого серця.
Хтось вважає, що найкращий подарунок – це найдорожчий подарунок. Але хіба ж радість вимірюється грошима? Коштовність від нелюба чи навіть ворога навряд зробить когось щасливішим. Тож не у матеріальній вартості сенс подарунку, а у тому, чиїми руками і з якою метою його зроблено.
Якщо поміркувати, то подарунок – це рух людей назустріч один до одного. Вибір подарунку та приємні клопоти, що його супроводжують, – ось одна сторона цього руху. З іншого боку – не менш приємне очікування чи здивування щодо презенту.
Коли ти віддаєш щось, коли бажаєш поділитися чимось від чистого серця, то завжди отримуєш щось цінне для тебе назад. Йдеться не про подарунок на наступний День Народження чи Новий рік, а про взаємну радість від процесу. Адже завжди відчуваєш, чи щиро людина віддає, чи з обов’язку або примусу.
Особисто мені подобається як дарувати, так і приймати подарунки. Цікаво бути в ролі дарувальника: обирати, уявляти реакцію на обрану чи зроблену річ, вручати її, зрештою. Так само приємна роль винуватця цих клопотів.
Подяка та радість від отриманого – ось найголовніша ідея подарунку, як на мене. Ця його сутність приносить радість усім. Навіть тим, хто просто споглядатиме урочисте вручення подарунку, стане тепліше на душі.
У великому місті на Івана Силу – парубійка з гірського села – чекає багато карколомних пригод, випробувань і небезпек, а ще – зустрічі з вірними друзями та, звичайно, справжнє кохання. Незвичайна сила, працьовитість і добре серце ведуть його від перемоги до перемоги: від вантажника на вокзалі – до чемпіона республіки, від циркового силача у цирку пані Бухенбах – до найдужчої людини світу." Це весела, захоплююча, сповнена пригод розповідь про простого хлопця із закарпатського села Білки, який, завдяки надзвичайній фізичній силі, а також силі духу і доброті, здобув собі славу найсильнішої людини світу, перемагав найвидатніших богатирів, разом із мандрівним цирком побував у багатьох країнах світу. Розповідь базується на реальній біографії українського силача Івана Фірцака, ім’я якого повертається з небуття. Одним зі сучасних натхненників цієї історії для юних читачів є Василь Вірастюк, тому в книжці ви знайдете його передмову. Пригодницька повість відомого дитячого письменника Олександра Гавроша розповідає про яскраві пригоди перевершеного гірського силача Івана Сили. Прототипом головного героя повісті став легендарний закарпатський богатир Іван Фірцак, який виборов звання чемпіона Чехословаччини та Європи з кількох видів спорту і об’їздив півсвіту, виступаючи в цирку, де здобув чимало яскравих перемог. 2013 року на основі цієї повісті було знято перший в третьому тисячолітті український дитячий фільм «ІВАН СИЛА». «Іван Сила» – це кіноісторія про циркового атлета Івана Фірцака, що заснована на реальних подіях. Прототип героя жив на початку ХХ століття, був вихідцем із Закарпаття, і прославився на всю Європу. В очікуванні диска з фільмом та спеціальним додатком від письменника, ми розпитали Олександра Гавроша про враження від зйомок та фільму, а також про подальше книжкове життя історії про Івана Силу/ У 2013-му в український прокат вийшов фільм режисера Віктора Андрієнка«Іван Сила», знятий за повістю Олександра Гавроша«Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу».
Хто не любить отримувати подарунки? Майже неможливо уявити собі таку людину. Очікуваний або неочікуваний, коштовний чи просто приємний дріб’язок – усе це неважливо, якщо дарують від щирого серця.
Хтось вважає, що найкращий подарунок – це найдорожчий подарунок. Але хіба ж радість вимірюється грошима? Коштовність від нелюба чи навіть ворога навряд зробить когось щасливішим. Тож не у матеріальній вартості сенс подарунку, а у тому, чиїми руками і з якою метою його зроблено.
Якщо поміркувати, то подарунок – це рух людей назустріч один до одного. Вибір подарунку та приємні клопоти, що його супроводжують, – ось одна сторона цього руху. З іншого боку – не менш приємне очікування чи здивування щодо презенту.
Коли ти віддаєш щось, коли бажаєш поділитися чимось від чистого серця, то завжди отримуєш щось цінне для тебе назад. Йдеться не про подарунок на наступний День Народження чи Новий рік, а про взаємну радість від процесу. Адже завжди відчуваєш, чи щиро людина віддає, чи з обов’язку або примусу.
Особисто мені подобається як дарувати, так і приймати подарунки. Цікаво бути в ролі дарувальника: обирати, уявляти реакцію на обрану чи зроблену річ, вручати її, зрештою. Так само приємна роль винуватця цих клопотів.
Подяка та радість від отриманого – ось найголовніша ідея подарунку, як на мене. Ця його сутність приносить радість усім. Навіть тим, хто просто споглядатиме урочисте вручення подарунку, стане тепліше на душі.
Объяснение: