Чимало дум склав народ про муки українських невільників у татаро-турецькому полоні в 16—17 століттях. жорстокість ворогів не мала меж: бранців продавали на ринку, непокірних гноїли в темницях, на галерах, дітей віддавали в спеціальні військові школи, звідки вони виходили яничарами, літніх людей убивали. розлучали матір з дочкою, брата з сестрою. та не могли вбити у бранців любові до рідної землі, волелюбного духу. перед ними, як зірка, світився яскравий образ далекої вітчизни. патріотичний подвиг української дівчини-невільниці оспівано в думі «маруся богуславка» . «дівка-бранка маруся, попівна богус-лавка» приходить до темниці, в якій уже тридцять літ сидять козаки, і звільняє їх. невільники повертаються додому «на ясні зорі, на тихі води, у край веселий» . у думі маруся зображена тільки в одному епізоді — звільнення бранців з неволі і прощання з ними. вона, певно, давно вже в полоні і не може порвати з тим життям, яке у неї склалося. маруся просить козаків передати батькам, щоб не збирали грошей для її викупу, бо вона вже додому не повернеться: бо я вже потурчилась, побусурменилась для розкоші турецької, для лако. мства нещасного! образ марусі богуславки — це художній вимисел, але спирається він на дійсні факти. літописи, усні перекази зафіксували чимало випадків, коли українські дівчата-лолонянки були дружинами турецьких вельмож, навіть султанів. окремі з них, ризикуючи своїм життям, ішли на подвиги в ім'я своєї батьківщини. почуття жалю до своїх співвітчизників змусило марусю свідомо піти на подвиг. на неї чекає кара, коли паша, в якого вона викрала ключі від темниці, повернеться додому. та паша пробачає марусі за здійснений нею вчинок, бо дуже любить дружину і дітей. творці думи виявили велику майстерність у створенні образу марусі богуславки та зображенні її героїчного вчинку, вміло побудували сюжет твору. зі зворушливою ніжністю змальовується рідний край, куди якнайскоріше прагнуть повернутись невільники. любовно змальований образ батьківщини будив почуття патріотизму, закликав любити і захищати рідну землю. отже, патріотичний вчинок, який здійснила маруся богуславка, свідчить про її велику любов до рідної землі, до українського народу. та маруся не могла повернутися на батьківщину, бо любила свого чоловіка та дітей. покинути їх вона не могла. висновок: маруся богуславка - справжня патріотка українського народу, героїня яка є прикладом для наслідування.
Іван Карпенко-Карий народився 29 вересня 1845 року в Арсенівці. Його батько викупив з рабства Євдокію Садовську, яка згодом стане дружиною Карпа Тобілевича. Іван закінчив Бобринецьке повітове училище. Відвідував драматичний гурток, де захопився театром. Разом з Кропивницьким організував театральний гурток. Поставив п єси Гоголя, Котляревського, а також Квітки-Основ яненка. Помер 15ого вересня 1907 від невиліковної хвороби. Похований біля хутора Надія.
Театр Корифеїв заснований 27 жовтня 1882 року. Заснований в Єлисаветграді, але згодом переїхав до Києва. Російський уряд на той час обмежував розвиток української літератури. Через Ємський указ заборонялося ставити п єси українською мовою. Театр ставив твори таких відомих авторів як: Кропивницький, Старицький та Карпенко-Карий.
Іван Карпенко-Карий народився 29 вересня 1845 року в Арсенівці. Його батько викупив з рабства Євдокію Садовську, яка згодом стане дружиною Карпа Тобілевича. Іван закінчив Бобринецьке повітове училище. Відвідував драматичний гурток, де захопився театром. Разом з Кропивницьким організував театральний гурток. Поставив п єси Гоголя, Котляревського, а також Квітки-Основ яненка. Помер 15ого вересня 1907 від невиліковної хвороби. Похований біля хутора Надія.
Театр Корифеїв заснований 27 жовтня 1882 року. Заснований в Єлисаветграді, але згодом переїхав до Києва. Російський уряд на той час обмежував розвиток української літератури. Через Ємський указ заборонялося ставити п єси українською мовою. Театр ставив твори таких відомих авторів як: Кропивницький, Старицький та Карпенко-Карий.
Объяснение: