Недарма говорять, що природа – наша мати. Вона дає людині все необхідне для життя, хоч ми не завжди можемо оцінити її дарунки. Що може бути кращим за тепле сонце, величні гори, грайливе море, квітучі дерева навесні? Світ природи багатий і різноманітний. Чого варті сотні тисяч видів тварин, більшість з яких ми ніколи не бачили у житті! А найголовніше те, що людина не просто користується тим, що природа дає їй, а cама становить її невід’ємну частину. Зараз ми всі звикли жити у світі, який начебто будуємо для себе самі. Ми живемо у великих будинках, оснащених високотехнологічними побутовими пристроями, маємо змогу пересуватися на великі відстані завдяки автомобілям, потягам, літакам. Також ми можемо слідкувати за тим, що відбувається за тисячі кілометрів, через Інтернет або телебачення. Але на мою думку, все це вторинне, адже в будь-якому випадку ми використовуємо знання законів природи та її енергію для створення всіх цих технологій. І на крайній випадок, людина може прожити без усього цього, як жили наші предки й досі живуть деякі первісні племена. Але неможливо жити, якщо ти не маєш змоги насолодитися свіжим ранковим повітрям, погратися з маленьким ласкавим кошеням, погрітися на літньому сонечку, вдихнути аромат троянд, побачити високо в небі світ уже неіснуючих зірок. Хтось може не погодитись, але мені здається, кожен із нас потребує цих простих радощів час від часу. Недарма на вихідні й свята люди полюбляють бувати на природі, тому що спілкування з нею допомагає їм відпочити, розслабитися, зібратися з силами для вирішення важливих проблем в нашому, «людському» світі. Дуже засмучує те, що люди захопившись розвитком нових технологій, часто шкодять природі. Наша діяльність викликає забруднення довколишнього середовища, кліматичні зміни, вимирання видів тварин і рослин. Колись це було не дуже помітно, а зараз у великих містах просто нема чим дихати. Необхідно пам’ятати, що шкодячи природі, ми робимо гірше самим собі. Мені дуже подобається, що в багатьох країнах люди звернули увагу на альтернативні джерела енергії та екологічні види транспорту. У цій справі неможна бути байдужим – ми маємо зберегти багатства і красу природи, тільки за цієї умови можливе й наше існування на Землі.
у сучасному світі ми чуємо слово краса дуже часто, навіть занадто. у рекламних роликах, що пропонують нам чарівні засоби для поліпшення зовнішності або вихваляють дизайн нового смартфона, у кіно та телевізійних шоу, де красивими називають людей, зовнішність яких відповідає певним критеріям тощо. і саме такою «красою» нас вчать захоплюватися, до неї прагнути та без неї страждати.
існує й протилежний погляд на поняття краси, суть якого в тому, що справжня краса людини – внутрішня, тобто її гарні риси характеру та вчинки. події життя також вважаються красивими чи ні по шкалі моральності. у крайніх випадках краса стає атрибутом лише духовного життя людини, а фізичні її прояви вважаються гріховними, як-от у багатьох релігійних вченнях.
краса, красивий, прекрасний, окраса – усі ці слова походять від одного кореня, а спільне у їхньому значенні – ознака особливості, що є увагу людини та змушує виділяти з-поміж решти оточуючого світу. на мою думку, справжня краса – це не якісь стандарти того, як має виглядати людина або річ, це те, що радує людську душу, що робить певну людину чи момент життя особливим для когось.
тож я вважаю, що краса оточує нас усюди. кожний крихітний прояв життя, що змушує серце замирати або навпаки шалено прискорювати биття, - неповторний, особливий. полум’я сонця, що сідає за обрій, звук голосу, дорога в незнайомій місцевості, музика, випадковий погляд…
можна все життя ганятися за штучно створеними стандартами красивого. можна купувати гарний одяг, оздоблювати будинки та їздити на розкішних авто, проте не варто лише називати все це красою. а можна просто насолоджуватися життям з його безліччю неповторних та нестандартних подій, бо саме вони є справжньою окрасою життя людей
у сучасному світі ми чуємо слово краса дуже часто, навіть занадто. у рекламних роликах, що пропонують нам чарівні засоби для поліпшення зовнішності або вихваляють дизайн нового смартфона, у кіно та телевізійних шоу, де красивими називають людей, зовнішність яких відповідає певним критеріям тощо. і саме такою «красою» нас вчать захоплюватися, до неї прагнути та без неї страждати.
існує й протилежний погляд на поняття краси, суть якого в тому, що справжня краса людини – внутрішня, тобто її гарні риси характеру та вчинки. події життя також вважаються красивими чи ні по шкалі моральності. у крайніх випадках краса стає атрибутом лише духовного життя людини, а фізичні її прояви вважаються гріховними, як-от у багатьох релігійних вченнях.
краса, красивий, прекрасний, окраса – усі ці слова походять від одного кореня, а спільне у їхньому значенні – ознака особливості, що є увагу людини та змушує виділяти з-поміж решти оточуючого світу. на мою думку, справжня краса – це не якісь стандарти того, як має виглядати людина або річ, це те, що радує людську душу, що робить певну людину чи момент життя особливим для когось.
тож я вважаю, що краса оточує нас усюди. кожний крихітний прояв життя, що змушує серце замирати або навпаки шалено прискорювати биття, - неповторний, особливий. полум’я сонця, що сідає за обрій, звук голосу, дорога в незнайомій місцевості, музика, випадковий погляд…
можна все життя ганятися за штучно створеними стандартами красивого. можна купувати гарний одяг, оздоблювати будинки та їздити на розкішних авто, проте не варто лише називати все це красою. а можна просто насолоджуватися життям з його безліччю неповторних та нестандартних подій, бо саме вони є справжньою окрасою життя людей