Узавданнях 8-9 необхідно встановити відповідність інформації. до кожного рядка, позначеногоцифрою, доберіть рядок, позначений буквою. впишіть відповіді в таблицю8. установіть відповідність між тропом та поетичними рядками.1. епітета) «дощ остудить, оживить і заплі»2.порівнянняб) «пускає бульби на порозі »3.метафора4. персоніфікаціяв) ген неба край - як золото.мов золото - поколото,горить-тремтить ріка, як г) вона - не тільки тема віршаабо картини, -в ній є висоти незміриміи святі д) з ноги на ногу ось переступив,щось наче хтів було мені сказати,та садом знов почапав у
Музичність та витонченість поезіїї досягається використанням різних тропів. Так, для більшої милозвучності, автор використовує засоби емоційної фонетики (анафори, епіфори, алітерації, асонанси, повтори). Наприклад, у вірші, що став піснею «Вчителька», знаходимо повтор слів «летять-летять», повтор звертання «вчителько моя, зоре світова». Такі повтори створюють атмосферу пісні, допомогають її легшому усвідомленню, запам’ятовуванню. Також знаходимо чимало речень з різною інтонацією: «Раднице моя на Вкраїні милій!», «Де тебе питать», які надають твору емоційності.
Поєднання особливих інтонацій, щемливих сюжетів, близьких для людства тем з великим успіхом зробили твори Андрія Малишка дійсно народними. І саме завдяки особливому поетичному таланту автора, пісні «Стежина», «Київський вальс», «Вчителька» та багато інших навіки будуть у наших душах, залишаючи легкий присмак ностальгії.
Мені дуже подобаються вірші В. Симоненка про кохання. Це не нова тема в українській поетичній літературі. Здавалося б, хто може краще сказати про кохання, ніж Пушкін, Тютчев, Франко і Рильський. Це вічна тема. Але В. Симоненко, не змагаючись з ними, не конкуруючи, зміг створити такі зворушливі, прекрасні твори про кохання, які будуть хвилювати ще не одне покоління читачів.
Найбільше мені сподобався вірш під назвою «Вона прийшла». Ця поезія насамперед розповідає про велике, перше, несміливе кохання, яке проникає в душу людини, у її внутрішній світ. У той час, як В. Симоненко написав цей вірш, він був ще зовсім молодою людиною, яка вже пережила це дивовижне почуття.
Перше кохання прийшло до поета зовсім несподівано, хоча образ коханої герой вірша вже давно створив у своїх мріях: чарівний, ніжний, милий, але далекий від чогось реального, конкретного. Кохана хлопцеві з’являлася тільки у романтичних маревах, вона була неземною, незвичайною красунею, яка полонила усе єство. «Вона до мене випливла з туману моїх юнацьких, несміливих снів».
Почуття кохання всесильне, здатне зробити людину більш чутливою, благороднішою, кращою, піднести її на крилах мрії й оновити. Вона єдина у світі, вона кохана. Вона найпривабливіша, найкраща, незвичайна:
«Вона прийшла, заквітчана і мила,
І руки лагідно до мене простягла.
І так чарівно кликала й манила».
Такою доброю і ніжною вона була. У душі ліричного героя В. Симоненка сталася велика зміна. Він:
«не чув, як жайвір в небі тане,
Кого остерігає з висоти».
Всю душу героя поезії заполонило почуття, яке несе з собою щастя і радість:
«Прийшла любов непрохана й неждана,
Ну як мені за нею не піти?»
Коли читаєш цей вірш, здається, що все навколо сповнене щастям великого кохання, від якого перехоплює подих. Адже в молоде життя ліричного героя, у його душу надійшло свято кохання. Після цього вірша стає зрозумілим, що В. Симоненко є тонким співцем глибоких людських почуттів. У своїх ліричних поезіях йому вдалося створити неповторний світ юнацького захоплення, а точніше всеперемагаючого, безмежного і всеохоплюючого кохання, прекрасного і світлого, як вранішня зоря, чистого, як сльоза.