177 Прочитайте текст. Випишіть дієприслівники, позначаючи вид і час.
Край лісу таємничо біліють стовбури осик i берiз. Весняний вітер
нетерпляче зітхає, оббігаючи узлісся та розвіваючи гілля плакучій бе-
резі. Туман на озері білими хвилями прибиває до чорних хащів; очерет
перешіптується з осокою, сховавшись у млі.
З гущавини вибігає Мавка, біжить прудко, мов утікаючи; її волосся
розвіялось, одежа розмаялась. На галяві вона спиняється, оглядаю-
чись, притуляє руки до серця, далі кидається до берези і ще раз зупи-
няється (За Лесею Українкою).
Борода не робить мудрим чоловіка.
В умілого і долото рибу ловить.
Вік живи - вік учись.
Вчення в щасті красить , а в нещасті тішить.
Вченому світ , а невченому тьма.
Гарно того вчити , хто хоче все знати.
Голова без розуму , як ліхтарня без свічки.
Голова не на те , щоб тільки кашкет носить.
Грамоти вчиться - завжди пригодиться.
Грамотний - видющий і на все тямущий.
Дарма , що малий , а й старого навчить.
Де старий спотикнеться , там нехай молодий добре напнеться.
Дивиться рідко , та густо бачить.
Догана мудрого більше стоїть , як похвала дурного.
За битого двох небитих дають , та й того не беруть.
За дурною головою рукам і ногам немає спокою.
За одного вченого дають десять невчених.
За одного грамотного сім неграмотних дають.
Знає , на чім світ стоїть.