Частина 4
1. Групи слів, які належать до пасивної лексики:
а) історизми, архаїзми, неологізми;
б) синоніми, антоніми, омоніми;
в) стилістично забарвлені та нейтральні слова.
2. Слова, які вийшли з ужитку, бо були замінені на інші – це:
а) історизми;
б) архаїзми;
в) неологізми.
3. Нові слова, які виникли завдяки науково- технічному прогресу або творчості
поетів та письменників – це:
а) історизми;
б) архаїзми;
в) неологізми.
4. Слова якої групи належать до наукової лексики?
а) математичка, гіпербола, наказ;
б) парламент, постанова, план;
в) орфограма, аорта, молекула.
5. Слова якої групи належать до офіційно-ділової лексики?
а) розпорядження, оголошення, протокол;
б) порядок денний, операція, метафора;
в) промисловість, епітет, угода.
6. У якому рядку всі слова є термінами?
а) істина, мовознавство, концерт, кенгуру, дієслово;
б) окріп, конференція, зозуля, префікс, весна;
в) корекція, координація, синус, асиміляція, бароко.
7. У якому рядку всі слова є загальновживаними?
а) табу, башта, файно, таксі, край;
6
б) епігони, флейта, ніжність, гіпотеза, фіра;
в) температура, земля, любов, струм, магазин.
8. Рядок, у якому всі слова власне українські, – це...
а) линути, мерщій, театр, вестибюль;
б) віхола, довкілля, алгебра, корифей;
в) мрія, очолити, зайвий, либонь.
9. Усі слова в рядку – запозичені:
а) ванна, нетто, шасі, намисто;
б) комп’ютер, фірма, баскетбол, джинси;
в) шосе, колібрі, оксамит, перлина.
10. Позначте рядок з реченням, у якому неправильно вжито слово неділя.
а) У неділю рано зілля копала (народна пісня).
б) Була неділя – тихий час дозвілля. (М. Рильський)
в) Ця неділя була важкою: щодня по шість уроків. (З розмови)
Мова — це душа народу. Немовля з перших днів свого існування чує рідну мову від матері, а потім, підростаючи, повторює перші пестливі слова. Це, звичайно, саме ті слова, які промовляла ще за сивої давнини над колискою молода жінка, чимось схожа на матусю. Ці слова сповнені почуттям, ніби квітка нектаром.
Мелодійна та неповторна українська мова ввібрала в себе гомін лісів, полів, рік і морів землі нашої. Слова нашої мови переткані вишневим цвітом, барвінком, калиною.
Українська мовна традиція сягає до княжих далеких часів. За часів Київської Русі наше слово повновладно зазвучало на державному рівні. Потім виникли школи, друкарні, які видавали не лише духовні твори, а й підручники, наукові трактати. Але шлях нашої мови був тернистим. Скільки заборон прийшлося зазнати українській мові, починаючи з часів Петра Першого! У 1863 році один із петербурзьких циркулярів переконував, що "малоросійського язика" взагалі не існує. З ужитку виганялися рідні до болю слова. Російський цар хотів, щоб люди забули, що таке Запорозька Січ, Україна, козак...
XIX століття, означене в історії Європи як століття гуманізму, весни народів, виявилося для українців лютою зимою. Мова вмирала. Діялося це тоді, коли на сторожі духовності народу стояло могутнє слово Тараса Шевченка. Але від народу приховувалися найвищі прояви його духу. До розряду заборонених потрапили твори Івана Франка, Лесі Українки, Івана Нечуя-Левицького, Панаса Мирного.
XX століття виявилося ще страшнішим. Українське слово бідувало, вмирало з голоду, плакало над страченим, але відроджувалося. І доки народ мав свою мову, його серце завжди оживало, гоїлося, сміялося.
Сьогодні нашій державній мові потрібні не тільки відповідні законодавчі акти, але й наша духовна міць, любов до знань, справедливість, інтелігентність, наша національна самосвідомість.
Поет схвильовано писав про державну мову України:
Вона, як зоря пурпурова,
Що сяє з небесних висот
І там, де звучить рідна мова,
Живе український народ.
Наша українська мова — це золота скарбниця душі народної, з якої ми виростаємо, якою живемо й завдяки якій маємо величне право й високу гордість іменуватися народом України.
У кожної людини свій характер і своі думки. Не шукай серед друзів такого ж як ти. Вони теж люди і мають свої мрії і бажання. Якщо будеш шукати у людях таких же як і ти, залишишся без друзів!Якщо б усі люди на планеті були роботами, подібними один до одного, то не було б не розмов, ні різнобарв'я, ні сварок, не було б нічого. Кожного з нас створен зі своїм вподобанням, зі своїми мріями і думками. Не треба гратись у гру "знайди своє відзеркалення", адже у тому й краса дружби - кожен може поділитись своїм.
Знай: Друг не іграшка, що втілює тебе!