Дуже терміново потрібно! Контрольний письмовий твір-опис Запорозької Січі, пам'ятки історії й культури на основі особистих вражень в художньому стилі з використанням неповних та односкладних речень.
Особисто для мене, доброзичливість - повсякденна справа і я не вбачаю у ній нічого складного. Та є такі люди, що лише у певному суспільстві стають доброзичливими, і при цьому докладають багато зусиль. Іноді я замислююся над тим, що це за тип людей. Якщо ти з малечку любиш поважаєш людей, то своє ставлення до них проявляєш тільки у теплих відносинах, і важливим інструментом тут слугує доброзичливість. Та напевно є люди, що відштовхують від себе суспільство, через різні причини - можливо, хтось не вгодив чи образа затаїлася на серці. Через, здавалося, такі різні дрібнички ці люди замикаються у собі і не хочуть ділитися своїм добром з іншими. Для них доброзичливість стає чимось неосяжним і далеким. Я зовсім не розумію таких людей, і вірю, що цу нашому суспільстві їх небагато.
Батька й неньку поважати – кращу долю матиБатько й мати дають дитині життя, вони навчають її жити в суспільстві, досягати мети. Батьки бажають своїй дитині щастя та здоров’я, прагнуть виховати достойну людину. Вони прагнуть передати їй знання та досвід, який здобули самі, та до дитині досягнути успіху в дорослому житті.Але не завжди діти розуміють прагнення своїх батьків. Нажаль, деякі діти вважають, що самостійно можуть вирішувати різні проблеми і рідко прислухаються до порад рідних. Вони нехтують наставляннями, намагаються робити все по своєму. Ці діти не поважають своїх батьків, вони вважають себе більш досвідченими і самостійними. І не рідко така неповага до близьких стає причиною того, що дитині досить важкодосягти мети, вона погано вчиться, в неї погіршуються взаємовідносини з дорослими людьми.Я вважаю, що дитина повинна поважати своїх батьків, прислухатися до їх порад, намагатися робити те, що від неї вимагається. Така дитина буде краще навчатися і досягне більших успіхів у житті.
Особисто для мене, доброзичливість - повсякденна справа і я не вбачаю у ній нічого складного. Та є такі люди, що лише у певному суспільстві стають доброзичливими, і при цьому докладають багато зусиль. Іноді я замислююся над тим, що це за тип людей. Якщо ти з малечку любиш поважаєш людей, то своє ставлення до них проявляєш тільки у теплих відносинах, і важливим інструментом тут слугує доброзичливість. Та напевно є люди, що відштовхують від себе суспільство, через різні причини - можливо, хтось не вгодив чи образа затаїлася на серці. Через, здавалося, такі різні дрібнички ці люди замикаються у собі і не хочуть ділитися своїм добром з іншими. Для них доброзичливість стає чимось неосяжним і далеким. Я зовсім не розумію таких людей, і вірю, що цу нашому суспільстві їх небагато.