Напишіть, де треба, слова з великої літери: обласний суд, нижня наддніпрянщина, спілка письменників, запорізький національний університет, день народження, замовник, студентська конференція, благовіщення, президент фірми, будинок офіцерів.
Подані власні назви поставте в давальному відмінку однини.
Горунка-Дузь Олег, Горунка-Дузь Олена, Макайя-Кривега Петро, Макайя-Кривега Жанна, Пузир-Крива Леонід, Пузир-Крива Антоніна, Бовт-Кузьома Василь, Бовт-Кузьома Катерина, Чирва- Володько Антон, Чирва-Володько Ганна, Швець-Сало Дмитро, Швець-Сало Дарина.
Тарас відчинив навстіж вікно, поставив біля себе велике дзеркало. Пильно й прискіпливо почав роздивлятися кожну рисочку свого обличчя, ніби бачив себе вперше.
Зробив підмальовок, тоді узявся за пензлі. Невдовзі з темного овалу полотна виступило бліде й змарніле юнацьке обличчя. Тарас нещодавно перехворів, тому очі глибоко позападали, вилиці виступали чіткіше.
Глибока втома зачаєна у невеликих темних очах юнака. Різкою зморшкою перерізане високе світле чоло. Гірко переломлені вуста. Безрадісний вираз застиг на блідому обличчі.
Тарасові — двадцять шість. Лише два роки минуло, як він викуплений з кріпацтва. Та мучаться у рабстві сестри й брати. Скільки кривди й горя навкруги!
Стрімкий поворот голови, енергійний рух портретованого назустріч глядачеві засвідчує силу духу й незламність. Адже вийшов уже перший Тарасів «Кобзар». Уже відчув юнак у собі силу таланту поета, а тепер ось перед мольбертом і художника!
Робота посувалася швидко. Тарас малював натхненно й упевнено. Тоді поклав пензля, відступив від портрета й почав пильно роздивлятися самого себе.