Перекладіть усно речення українською мовою, поширивши їх додатками або означеннями. З утворених речень складіть і запишіть текст. Підкресліть другорядні
1. Утро пришло. 2. Громыхнул гром. 3. Сад зашумел. 4. В воздухе раз-
лилась свежесть. 5. Сверкнула молния. 6. Полил дождь.
Для того щоб приготувати борщ потрібно: м'ясо,моркву,червоний буряк,капусту,цибулю та картоплю. Спочатку я ставлю каструлю з водою на плиту,і кладу туди декілька шматочків м'яса і сіль на смак.Доки вариться м'ясо я чищу картоплю і ріжу на кусочки.Коли м'ясо зварилося я кладу в каструлю картоплю і роблю менший вогонь.Після цього ріжу цибулю і моркву.Моркву ріжу соломинками,а цибулю кільцями. Дальше я ставлю сковорідку на вогонь і коли вона нагрілась я ставлю туди порізану цибулю та моркву і помішуючи засмажую їх до золотистого кольору. Після цього ріжу буряк на невеликі соломинки і ставлю його на сковорідку. До нього додаю соус або томатну пасту. Готовий буряк кладу в каструлю і починаю працювати з капустою. Беру невеликий качан капусти і очищаю його від верхніх листків та починаю його шинкувати на терці,а потім кладу до каструлі. Ще лишається помити і почистити зелень щоб у борщі були вітаміни.
Нарешті борщ готовий. І я черпаком насипаю його у глибокі тарілки. Ми радо ласуєм смачним борщем.
Історико-культурні заповідники – вкрай важливі місця кожної країни і навіть людства. Як відомо, світ навколо підлягає великим змінам – те, що було раніше, якусь кількість років тому, набагато відрізняється від того, що є зараз. Це можна сказати в тому числі і про культуру, яка постійно розвивається. Історико-культурні заповідники зберігають у собі чіткі образи та історичну інформацію, яка може зберегтися тільки в рамках такого заповідника. Тому кожен повинен піклуватися про відродження та реставрацію національних історико-культурних заповідників. Робити свій особистий внесок в таку реставрацію та відродження повинна кожна людина, а також місцева влада і держава.
Як мені думається, сама велика і серйозна роль у відродженні та реставрації національних історико-культурних заповідників належить українській державі. У нашій країні присутня серйозна централізація фінансових коштів. Всі податки, збори та обов’язкові платежі концентруються в Києві, де і розподіляються між різними фінансовими цілями. Однією з таких цілей є підтримка у формі реставрації та відродження історико-культурних заповідників. У державному бюджеті має виділятися більше коштів на цю мету, державні чиновники повинні віддавати собі звіт в тому, що збереження історико-культурних заповідників неймовірно важливо для того, щоб репутація нашої країни зростала. Щороку наші історико-культурні заповідники відвідують величезна кількість туристів, які милуються всім тим, що є в наших історико-культурних заповідниках.
Досить важлива роль кожної людини у відродженні та реставрації історико-культурних заповідників. Ці установи постійно збирають кошти, які призначаються саме для реставрації та відродження, тому кожна людина може зробити свій фінансовий внесок. Для кожної людини це досить важливо, оскільки вона живе в цій країні і хоче, щоб вона могла залучати туристів і збільшувати знаходження в національну економіку.
Найменші можливості зробити свій внесок у реставрацію та відродження історико-культурних заповідників має місцева влада. Проблема в тому, що наші сучасні українські органи місцевої влади мають украй вузькі повноваження. Втім, якщо у членів цих місцевих органів дійсно є велике бажання, їх роль може зрости, адже вони можуть натиснути на органи центральної влади, так і на окремих громадян , закликаючи їх жертвувати свої особисті кошти на цю благородну мету.