Пискренние именники у давальному й мис целому видминку. назови 5 именникино у яких чергреться проголосуй в мис целому видминку одними. осиньы матери истина несёт бортик у гощуку кошка у жмёшь цитата скидка у пазухи груши у фартушку
Усі ми: квіти, трави, дерева, люди — діти великої, могутньої Природи. Дихаємо одним повітрям, гріємося під одним сонцем, пускаємо коріння в одну землю. І все життя тягнемось до висот небесних — гілками-руками, думами-мріями, душами-квітами. Приходимо ненадовго в цей світ, прокладаємо в ньому свою стежку і назавжди відходимо в інший, неземний. Який же сенс у цьому вічному круговороті життя? Чи не в тому, щоб, пройшовши складний шлях пізнання, стати на вищий щабель духовності, відчути свою єдність з усіма формами космічного буття, свою спорідненість з билинкою, пташкою, сонячним променем, краплинкою вранішньої роси? І тоді світ теж стане мудрішим, покращає, бо все в ньому взаємопов'язано і взаємозумовлене.
Одного разу князь поїхав на полювання. Він полював цілий день, а увечері став на спочинок разом зі своїм почтом біля підніжжя високої гори. До вогнища підійшов старець і застеріг князя про те, що місце яке він вибрав для спочинку дуже небезпечне. Ця гора називається горою Лева. В ній живе лев - людожер, який вночі виходить на пошуки поживи. Князь відповів, що він мисливець і він полює на здобич, а не втікає від неї. Тоді старець сказав князю: - Якщо визволиш цей край від людожера, люди повік-віки будуть вдячні тобі, - і пішов. Коли всі лягли спати князь з мечем у руках пішов чатувати біля печери. І от наче грім гримнув вдалині — це заревів лев, що прокинувся голодний та лютий. Коли голова чудовиська показалася у отворі печери, князь змахнув мечем і щосили опустив його на могутню шию звіра і мертвий звір гримнувся на землю. На честь своєї перемоги князь взяв собі ім'я Лев, а зображення звіра помістив на своєму гербі. На сусідній горі, ще вищій від гори Лева, князь Лев збудував замок і невдовзі біля підніжжя цієї гори почали селитися люди.Тож місто, що незабаром тут постало, почали називати Львовом.
На честь своєї перемоги князь взяв собі ім'я Лев, а зображення звіра помістив на своєму гербі. На сусідній горі, ще вищій від гори Лева, князь Лев збудував замок і невдовзі біля підніжжя цієї гори почали селитися люди.Тож місто, що незабаром тут постало, почали називати Львовом.