Попереду, за річкою, танули ліси, що тяглися звідси і вгору, понад Ворсклою, і вниз, до Дніпра.
Зав'юнився під ногами розсипчастий пісок берега. Річки, схованої в берегах, ще не видно було, але вона вже відчувалася по свіжості й прохолоді, якою потягло від неї. Ліс, наблизившись, перетворився із синього на зелений. Його соковиті хащі по той бік річки, прокидаючись, повнилися пташиним тисячоголосим гомоном, особливо солов'їними трелями. Зелений світ, умитий росами, лящав, висвистував, видзвонював, лунко переливався щедрою розмаїтістю акордів, ладів і тонів. Птаство, радіючи весні, творило музику краси дивовижної: солов'ї аж заходились, зозулі кували, торкаючи дзьобиками чарівні клавіші неба.
Схід усе ясніше розцвітався рожевим, світла більшало, невтомна пташина музика, напливаючи із зелених глибин, мовби привертала веснянку.
ІІ. Виконайте завдання до тексту в робочому зошиті.
1. Випишіть 2 відокремлених означення, виражених дієприкметниковими зворотами. Поясніть умови відокремлення.
2. Випишіть 2 відокремлені обставини, виражені одиничними дієприслівниками.
3. Випишіть невідокремлене означення, виражене відповідним зворотом.
4. Випишіть відокремлений додаток. Вкажіть, чим він виражений.
5. Випишіть 2 уточнювальних члени речення. Підкресліть їх відповідно до синтаксичної ролі.
6. Випишіть останнє речення. Підкресліть граматичні основи. В дужках прокоментуйте розділові знаки.
Виконувати найскладніші завдання; колишній директор фірми; повчальний приклад; особистий рахунок; загублене посвідчення; переважна більшість; за найнижчими цінами; навчальний період; чинне законодавство; наступний номер; тактовна людина; неправильне рішення; в особливо великих розмірах; численні порушення; загальні збори колективу; звільнити за власним бажанням.
Лікувати травами. Екзаменаційний білет. На літак квиток. Виборча . кампанія. Житель України. Мешканець цього будинку. Туфлі взути . Музичне училище. Газети передплачувати. Тактовний студент. Ділянка землі. Сподіватися на зустріч. Привласнювати чужу річ. Заступник декана.
«Щастя – це не життя без турбот і печалей, це стан душі». Коли людина щаслива, вона бачить світ по-іншому. Песимісти стають оптимістами, починаючи вірити у світле майбутнє, намагаються продовжити цей стан, адже життя смугасте: якщо зараз біла смуга, то рано чи пізно настане й чорна…
Так і на долю України випадали чорні та білі смуги. Її історія наче вишиванка, бо мережилися на полотні чорні й червоні нитки. Вузлик за вузликом народжувалася наша держава. Червоними нитками запеклася кров борців за нашу мову, віру, правду. Кожна безцінна крапля просочувала полотно й залишилася на нім навіки. Чорними ж стали материнські сльози й смерть. Саме вони спонукали боротися за те, щоб не з’являлися сльози болю на очах найрідніших.
Наша біла сорочка – це щире щастя українців, накопичене століттями. Строфа пісні чи рядок шевченківського вірша щоразу дають нам надію та сили боротися далі. Не здаватися, не зупинятися.
Як би там не було, а ми щасливі люди, які мають суверенну, незалежну державу зі своєю чудовою мовою. Про милозвучність, красу та неповторність її знають у всьому світі. Ми одна з найспівучіших та найталановитіших націй. Нам є чим пишатися й що розвивати! Ми повинні бути щасливими!
Щастя – це той приз, який ти отримуєш, подолавши іспити долі, якими б важкими вони не були. Кожен заслуговує на своє щастя, але важливо його не проґавити!