Повторення особливостей побудови опису місцевості Твір-опис місцевості – це зв'язний текст, який дає словесне зображення основних ознак міста, села, вулиці, подвір’я, площі. Щоб описати місцевість, потрібно вказати: - де вона розташована; - історичні відомості, пов’язані з нею; - предмети (об’єкти), які є в цій місцевості. Отже, складовими опису місцевості є опис місця й описи окремих предметів, які на цьому місці розташовані. ПАМ’ЯТКА Якпрацювати над твором-описом у художньому стилі 1. Пам’ятайте: опис складається з таких частин: загальне враження, повідомлення окремих деталей, вказівка на їх місце розташування й ознаки, висновок. 2. Доберіть яскравий заголовок. 3. Спочатку визначте, які предмети (особливості) місцевості ви хотіли б виділити в описі; далі доберіть дієслова (у художньому стилі), які вказують на розташування. Пам’ятайте, що всі дієслова повинні вживатися в одному часі. 4. Використовуйте слова і словосполучення на позначення місця розташування об’єктів опису місцевості: прямо переді мною, неподалік, поруч, у центрі, у далині, трохи далі, зліва, справа та ін. 5. Доберіть до визначених предметів характерні для них ознаки. Доречно використовувати художні засоби – епітети, порівняння – для увиразнення мовлення. 6. Використовуючи дібрані слова і словосполучення, складіть опис місцевості. 7. Доповніть висловлювання описом природи. Мовленнєве завдання Уявіть ситуацію: до вас у школу приїхали гості з іншого міста (країни). Ви хочете ознайомити їх із рідним містом, його природними умовами, історичними пам’ятками та ін. Підготуйте екскурсійну розповідь у художньому стилі у вигляді прогулянки по вашому місту з описом місцевості. План опису місцевості (орієнтовний) І. Моє місто – частина країни. ІІ. Дороге серцю місце. 1. Із глибин історії. 2. Окраса місцевості. 3. Пам’ятки культури та історії. 4. Місця відпочинку. 5. Моє місто на хвилі із сучасністю. ІІІ. Завітайте до нас у добрий час!
Ця проста та нехитра квіточка росте усюди: у садочках та палісадниках, у парках та на городі. Навіть інколи зненацька з’явиться посеред шумної міської вулиці, нагадавши перехожим про красу природи. А справжній дім та родина ромашки – у великому різнотрав’ї українського поля.
Маленька ромашка не впадає в око великими розмірами, не має пишних «вогняних» пелюсток. Її не одразу помітиш серед пишних лілей, троянд, жоржин та орхідей. Але проста, скромна краса ромашки все одно незрівнянна. Недарма в літературі ця квітка є символом доброти, юності та скромності.
Кругла серединка квіточки радує око яскраво-жовтим кольором. А прямі пелюстки, які оточують її по колу, біленькі та ніжні-ніжні. Ромашка, неначе маленьке сонечко, вбране у білі шати, усміхається до всіх навкруги.
А яка ромашка пахуча! Вийдеш влітку в український степ та обов’язково знайдеш місце, густо заросле ромашками. Тут метушаться мурахи, співають цвіркуни. Зануришся в букет та отримаєш неймовірну насолоду від його медвяного запаху. Ромашка пахне неначе самим життям та самою родючою землею Батьківщини.
Є багато різних видів цієї квітки: ромашка лікарська, садова, польова, пахуча та інші. Іноді – це маленька самотня квіточка на тонкій стеблині, іноді – ціле поле!
Скромна ромашка є щедрою. Вона лікує людей від багатьох хвороб, дарує солодкий нектар, годує мурашок та комашок- «сонечок». А також наповнює навколишній світ радістю життя!