Позначте рядок слів, у якому наголос змінює значення слова. А галка, Галка, за те, зате; В поля, замок, кидати; Б батьків, сестри, помилка; Г мука, замок, характерний.
Відчули ж крилаті мешканці паркового озера наближення холодів ще минулого тижня: поки люди спокійно ніжилися на сонці, лебеді розпочали причепурюватися до зими - чистити пір'ячко, мити шийку, виконувати різноманітні гімнастичні вправи для крил. Хоч і живуть не перший рік у неволі, інтуїція не підвела.За інформацією Вінницького обласного метеоцентру, цього тижня стовпчик термометра може сягнути відмітки шість градусів морозу. Проте птахи і досі залишаються на озері.Директор Вінницького міського ЦПКіВ ім. Горького Володимир Талесник розповів, що лебеді спокійно витримують холоди, проте як тільки озеро почне вкриватися кригою, їх одразу передадуть у Вінницьку обласну станцію юних натуралістів. Там за ними, як і минулого року, доглядатимуть упродовж всієї зими.Водночас директор станції юних натуралістів Ольга Драгомирецька зазначила, що ніяких домовленостей про утримання птахів не було, тож вони не планували забезпечувати зимівлю лебедям. Проте якщо така необхідність виникне, замерзати птахів не залишать. Минулого року лебедів забрали з водойми у листопаді, коли землю скували міцні морози. Загалом, як розповіла Ольга Драгомирецька, лебеді можуть жити на озері, поки його не затягне кригою.
Уважаю, що природа й справді наш спільний дім — і тому, що всі ми частина природи, певною мірою її діти, і тому, що живемо серед природи..
Свідченням цього може бути одвічний потяг людини до природи. Хтось не може собі уявити відпочинку інакше, ніж роботу біля землі, вирощування овочів, фруктів чи квітів. Хтось прагне обов'язково бодай раз на тиждень виїхати з міста на природу. Коли очі стомлюються від роботи, нам радять подивитися на зелень. Є щось давнє в людині від-тих часів, либонь, коли ми були залежні від природи, близькі до неї, як дитя до матері. Може, тому так ваблять нас дерева й так шкода нам, коли їх нищать. Людина прагне знайти у природі той спокій, якого бракує їй у сучасному світі. І так було завжди.
Підтвердженням цього є твори М. Коцюбинського, який дуже тонко відчував природу. Так в новелі "Intermezzo" та в романі "Тіні забутих предків" зустрічаємо персоніфікацію образів природи. Саме в романі автор висловлює думку про те, що природа дарує людині спокій, якого немає в неї у суспільстві, де панує часто ненависть і горе. Такий спокій і затишок дарує людині лише рідний дім. От і розуміє людина: природа — це її дім.
Саме така думка все частіше є центром численних статей та виступів сучасних науковців, які розуміють, що природу, як рідний дім, треба берегти. Наразі вже всі розуміють це, а надто після чорнобильської катастрофи. Фукусима сьогодні ще раз нагадує людству, наскільки суворою вона може бути. Отож саме сьогодні ця проблема — збереження природи — є найбільш актуальною.
З усього випливає, що природа — це наш спільний дім, який маємо оберігати.
Свідченням цього може бути одвічний потяг людини до природи. Хтось не може собі уявити відпочинку інакше, ніж роботу біля землі, вирощування овочів, фруктів чи квітів. Хтось прагне обов'язково бодай раз на тиждень виїхати з міста на природу. Коли очі стомлюються від роботи, нам радять подивитися на зелень. Є щось давнє в людині від-тих часів, либонь, коли ми були залежні від природи, близькі до неї, як дитя до матері. Може, тому так ваблять нас дерева й так шкода нам, коли їх нищать. Людина прагне знайти у природі той спокій, якого бракує їй у сучасному світі. І так було завжди.
Підтвердженням цього є твори М. Коцюбинського, який дуже тонко відчував природу. Так в новелі "Intermezzo" та в романі "Тіні забутих предків" зустрічаємо персоніфікацію образів природи. Саме в романі автор висловлює думку про те, що природа дарує людині спокій, якого немає в неї у суспільстві, де панує часто ненависть і горе. Такий спокій і затишок дарує людині лише рідний дім. От і розуміє людина: природа — це її дім.
Саме така думка все частіше є центром численних статей та виступів сучасних науковців, які розуміють, що природу, як рідний дім, треба берегти. Наразі вже всі розуміють це, а надто після чорнобильської катастрофи. Фукусима сьогодні ще раз нагадує людству, наскільки суворою вона може бути. Отож саме сьогодні ця проблема — збереження природи — є найбільш актуальною.
З усього випливає, що природа — це наш спільний дім, який маємо оберігати.