Предложения к кажому фразеологізму П'ята колона (зайва до Мастити п'яти салом (підлещуватися) Наливатися кров'ю(червоніти від злості) Наче стріляний горобець(про людину,яка багато зазнала у житті) Вуха пухнуть (нестерпно)
Холодна зима покинула природу. На зміну їй прийшла весна. Пригріло тепле сонечко. Набралися сили бруньки на деревах. І вже появляються молоді листочки. Тепер дерева не будуть голими. Весна принесла їм нове зелене вбрання. Кольорові барви квітів прикрашають землю. Блакитні проліски, жовтий первоцвіт, фіолетові фіалки стають ніжними краплями на весняному зеленому покривалі. Навкруги лунає щебет птахів, дзюрчать весняні струмки. Природа пробудилася після зимового сну. Після морозних холодів прийшли погожі дні. Їх принесла весна. Ліс зазеленів. Уквітчався кольоровими барвами перших весняних квітів: пролісків, фіалок. Дерева та кущі набирають сили, щоб зацвісти буйним цвітом. Повернулися із теплих країв птахи. Дзвінко защебетали. Прокинулися після зимової сплячки тварини. Усі радіють пробудженню природи.
1. Прощай, синє море моє, безкрає, просторе. (поширене звертання стоїть в середині речення, тому комами виділяється з обох боків)
2. Прощай, мій зошите тобі, друже, що ти думок моїх не відцуравсь. (складне речення с підрядною частиною)
3. Тобі, кохана, й пролісків не треба. Вони цвітуть під віями у тебе.
4. Краю мій, колиско пісні й танцю. На колись згорьованій землі уже гуцули, бойки, наддністрянці – свого щастя вдатні ковалі. (тире стоїть, тому що ковалі є узагальнювальним словом до однорідних членів речення перед ним)
5. Журавлина пісне, кетяже калини, пломенiть вам вічно в серці України.
6.Красо України, Подолля! Розкинулось мило, недбало. (звертання на початку речення, кома між неоднорідними прикметниками)
Пригріло тепле сонечко. Набралися сили бруньки на деревах. І вже появляються молоді листочки. Тепер дерева не будуть голими. Весна принесла їм нове зелене вбрання. Кольорові барви квітів прикрашають землю. Блакитні проліски, жовтий первоцвіт, фіолетові фіалки стають ніжними краплями на весняному зеленому покривалі.
Навкруги лунає щебет птахів, дзюрчать весняні струмки. Природа пробудилася після зимового сну.
Після морозних холодів прийшли погожі дні. Їх принесла весна.
Ліс зазеленів. Уквітчався кольоровими барвами перших весняних квітів: пролісків, фіалок. Дерева та кущі набирають сили, щоб зацвісти буйним цвітом.
Повернулися із теплих країв птахи. Дзвінко защебетали. Прокинулися після зимової сплячки тварини. Усі радіють пробудженню природи.
1. Прощай, синє море моє, безкрає, просторе. (поширене звертання стоїть в середині речення, тому комами виділяється з обох боків)
2. Прощай, мій зошите тобі, друже, що ти думок моїх не відцуравсь. (складне речення с підрядною частиною)
3. Тобі, кохана, й пролісків не треба. Вони цвітуть під віями у тебе.
4. Краю мій, колиско пісні й танцю. На колись згорьованій землі уже гуцули, бойки, наддністрянці – свого щастя вдатні ковалі. (тире стоїть, тому що ковалі є узагальнювальним словом до однорідних членів речення перед ним)
5. Журавлина пісне, кетяже калини, пломенiть вам вічно в серці України.
6.Красо України, Подолля! Розкинулось мило, недбало. (звертання на початку речення, кома між неоднорідними прикметниками)