Прочитайте речення. Назвіть частки, які походять з різних частин
мови. Поясніть, з яких частин мови вони утворилися та їх значення в
реченнях.
1. Було колись, запорожці вміли панувати (Т. Шевченко). 2. Ось послухайте
ще й моєї казки (Ю. Яновський). 3. Що й казати, ялинка цього року була розкішна (О. Іваненко). 4. Я набрала скільки там у глечик та й дала їй,
подякувала та жінка та й пішла собі. 5. Що було собі задумаю, те й зроблю
(Марко Вовчок). 6. Ще задумані далі безкраї зачаровують душу мою, коли жито
в полях достигає і зозуля кує у гаю (В. Сосюра). 7. У той саме час злегенька
скрипнули сінешні двері (Панас Мирний). 8. Ой, що то за шум учинився?
(Народна творчість). 9. «Мамо, чи кожна пташина в вирій на зиму літає?» – в
мами спитала дитина (Леся Українка). 10. Чи, може, це ввижається мені той
несказанний камертон природи, де зорі ясні і де тихі води? (Л. Костенко).
І ось одного разу Мурчик зник. Раніше він іноді пропадав на ніч, щонайбільше на добу. А тут не з'являвся вдома тиждень. Всі засмутилися, бабуся боялася, що з котом щось сталося. Вона ходила по вулицях, питала сусідів, але Мурчика ніхто не бачив.
І ось якось ми з бабусею проходимо повз одного будинку, а там сидить біля хвіртки чорний кіт, дуже схожий на Мурчика. Ми зупинилися, а він швидко підбіг та почав тертися нам об ноги. Це був Мурчик. А виявилося, що господарі цього будинку поїхали на кілька днів і випадково залишили кватирку відкритою. Мурчик вліз всередину, бо звідти пахло рибою. Сусіди сушили її в кухні на вікні. І Мурчик в їх відсутність ласував рибкою. А коли сусіди повернулися і помітили, швидко виліз і втік.
Нам з бабусею було дуже соромно за Мурчика, коли сусіди розповідали цей кумедний випадок. Але вони не розсердилися, бо самі забули закрити кватирку. Ми всі посміялися, але потім бачили, як Мурчик часто навідувався до них у двір і довго сидів, стежачи очима за кватиркою, на яку сусіди повісили захисну сітку.