Прочитайте текст, перепишіть його, визначте та підкресліть в кожному реченні головні та другорядні члени: Прийшла осінь. У зелені коси беріз вплелися золотисті стрічки. Різнобарвним полум’ям горять осики, дикі груші. Червоніють китиці ягід на горобинах. На лісовій ліщині дозріли горіхи. Важкі коричневі жолуді падають з дубів. Лісові мешканці заготовляють на зиму харчі. Моторні білочки ховають у дупла дерев лісові горіхи й жолуді. Безперестанку з поля до нірки бігає з роздутими щоками хом’як. Зернини він носить у защічних мішках. Жовтогруді лісові миші наповнюють свої нірки насінням, жолудями, горіхами. Всі готуються до зими.
істина, та і є чи вона взагалі? Навіщо людині дані життя й у чому її
зміст? Це вічні питання філософії. Деякі люди вважають, що
істина – у знанні, інші – у вірі. Є ті, хто затверджує, що істина – у
почуттях людей. І кожний з них буде по-своєму прав
Немає чіткого визначення, що таке істина Кожна людина по-
своєму трансформує це досить абстрактне поняття. Завжди, за
всіх часів Даний текст призначений тільки для приватного
використання 2005 люди шукали істину в складних і піднесених
речах. На цьому тлі особливо вражає простота, з якого це поняття
розкривається в Булгакова. Бесіда Иешуа з Понтієм Пілатом дає
дуже просту відповідь на таке складне питання
На питання прокуратора “Що таке істина?” Иешуа говорить: “Істина
насамперед у тім, що в тебе болить голова, і болить так сильно,
що ти легкодухо помышляешь про смерть. …Ти не можеш навіть і
думати про що-небудь і мрієш тільки про те, щоб прийшов твій
собака, єдине, очевидно, істота, до якого ти прив’язаний”. От
вона, істина Иешуа не шукає її у високих словах і почуттях, а
бачить її в прості й, на перший погляд, повсякденних речах. Для
нього просто необхідно жити щирим життям, це єдино можливе
для нього стан
Створюючи цей образ, Булгаков показав, що й добро, і
милосердя, і любов до людей є наслідком щирого життя,
наслідком чесності з іншими й із самим собою. У сцені розмови
Иешуа з Понтієм Пілатом відбувається зіткнення двох істин:
позачасової, вічної істини Иешуа й “ершалаимской” істини Пілата
Прокуратор намагається підштовхнути арештанта до неправди, не
розуміючи його переконань: “Відповідай! Говорив?..
Або… не… говорив?”. Лише на мить він, здавалося б, осягає вічну
істину Иешуа, але виганяє неї, як бачення. Пиляють не приймає
неї, а тому й не проявляє милосердя до свого бранця
Помилкове життя, не приемлющая істину, “у всій вроді”
представлені жителями Москви. Вони брешуть, ніколи не
виявляють свої щирі почуття. Тільки два чоловіки у всьому місті
не бояться протиставити загальній брехні навколишню свою
власну чесність – Маргарита й Іван Бездомний. Останній зумів не
тільки визнати жахливими власні вірші, але й відмовитися,
назавжди відмовитися від їхнього написання. Обоє ці героя,
однак, не витримують “бою” з помилковим життям
Немає жодної людини, яка б не мала почуття любові до людини. Згадайте найріднішу вам людину - мати. Саме її згадують с посмішкою на обличчі, ій можна довірити найважливіше, саме завдяки їй ми такі, які зараз є. Невже ця людина може не заслуговувати такої винагороди, як наша щира любов до неї?
Дехто проявляеє свою любов по-іншому. Хтось віддається, захоплюється своєю роботою, хтось допомагає іншим.. Це все її прояви.
Але давайте замислимося на мить, щоб було, якщо б цього прекрасного почуття не було? Не булл б ні радощів, ні веселощів, ні поваги та вдяки. Не було б нічого, лише сірий простір та ми, такі безглузді, сухі та черстві створіння.
Напевно, саме тому людині дана можливість любити. Для того, щоб та не стала схожою на дерево. На сухе дерево.