Прочитайте текст, замість чисел поставте, там де треба, необхідні літери.усі числа, що позначають приголосні, які не спрощуються, вказані в рядку а 2, 4, 5, 10, 14, 16, 21 б 2, 4, 5, 10, 11, 16, 21 в 2, 4, 5, 11, 14, 16, 21 г 2, 4, 5, 11, 14, 18, 21 д 2, 4, 5, 11, 14, 16, 20.усі числа, на місці яких за правилами милозвучності пишеться в, правильно вказані в рядку
а 3, 6, 15
б 3, 15, 17
в 8, 15, 17
г 15, 17, 19
д 6, 15, 17
с(1)амого листопада невеликий студен(2)ський загін вирушив (3) похід. студенти рис(4)нули здійснити нове сходження досить крутим схилам на вершину однієї з гір. дехто навіть хвас(5)нув, що це (6)же одинадцятий під(7)ам (8) його житті. у ра(9)оннаму центрі було залишено зайвий вантаж, щоб він не став піз(10)ніше (11)ним. хлопці вирізнялися на тлі дощових пат(12)оків сірої скелі своїми кол( 13)оровими майками, а кожна дівчина, заховавши в хус(14)ці пишне волосся, здавалася подібною до юної селянки, готової до збирання (15)рожаю. серед хворос(16)няка біля озерця вибрано відповідні ідні палиці - і (17)перед! а коли під ногами щось хрус(18)нуло і дівчата крикнули від несподіванки, хлопці навіть прикрикнули на них, щоб не витрачали сил на смішки та витрішки. (19)сього за сорок хвилин вершину було подолано. це ж справді рекордний випадок! радіс(20)не почуття перемоги охопило невгамовне студен(21)ство (за аллою булачек).
Умій творити добро
Объяснение:
Якось Тетяна і Оля ішли по лісу й збирали гриби.
Перед собою вони побачили стару жінку, вона попросила трішки грибів. Бо в неї вже не було сил збирати.
Тетянка зразу дала грибочків зі свого кошика.
А Оля тим часом дивилася, дивилася на свій кошик.
А потім сказала:
-Йдіть самі забирайте їх цілий день, а потім всім роздавайте.
-Олю, ну не будь такой вередухою. Дай трішки.
Добро завжди вернеться. (сказала Тетяна)
-Нічого я їй не дам, пішли вже додому. (пробурмотіла Оля)
Перед тим, як іти Тетянка відала жінці всі свої гриби.
Через три дня, вони знову пішли по гриби. Й зустріли ту стару жінку.
-Олю, дякую тобі велеке, що дала мені свої Гриби. Ось, це тобі на знак подяки-вона простягнула кошик солодощів.
Ето всё, надеюсь . Писала сама.
1. Чи справді так було, чи, може, хто збрехав (хто ворогів не мав!), а все-таки катюзі, як кажуть, буде по заслузі.
2. А тепер скажу тільки, що навіть така примхлива і не завжди логічна річ, як мода (у цьому випадку йдеться про вбрання), тільки виграє від зіткнення із здоровим народним смаком.
3. Я бігла на Лису гору по крутій, білій - аж світилася! - стежині, щоб не запізнитися.
4. Є люди на землі (а то не варто й жити), що крізь щоденний труд уміють і любити, і усміхатися, і мислити, й шукать.
5. Там батько, плачучи з дітьми (а ми малі були і голі), не витерпів лихої долі - умер на панщині.
6. Полювання, як ви потім побачите, вимагає чимало часу.