Пропоную скласти такий діалог між офіціантом та відвідувачем кав'ярні:
- Доброго дня! Раді Вас бачити в нашому закладі. Готові зробити замовлення? - Доброго дня! Можливо, Ви б мені щось могли порадити? - В нашій кав'ярні дуже добре готують і лате, і капучіно, і какао. Чому ви надаєте перевагу? - Я люблю і лате, і какао однаково. - Тоді, можливо, спробуєте шокачіно? - А підкажіть, будь ласка, з чого воно складається. - Шокачіно в нашому закладі - це американо з молочком та какао. - Дуже цікаво! Я спробую. І ще, будь ласка, "Тірамісу". - Добре! - Офіціанте, чек, будь ласка. - Зараз принесу. Вам все сподобалось? - Так, тепер я - Ваш постійний відвідувач!
амріяний зимовий вечір. Летить лапатий сніг. Ліс принишк, спокійний і зачарований. Зітхне... Аж моторошно стає. Холодний морозний вітер несамовито пролетить між дерев, і ... знову тихо. Тільки дерева сумно похилилися. Гілки на очах перетворюються на таємничі силуети. Хтось пробіг стежкою, визирнув із-за дерев, промайнув біля пишної калини. А ясні, тихі зорі світять над лісом. Місяць-молодик визбирує крапельки — сузір’я в небі, у полі. Здається, це вони падають на ліс і там виблискують на гілках, мов справжні коштовні камені діаманти, рубіни, сапфіри, смарагди... Потім відбиваються в кожній сніжинці, наче чисті, прозорі сльози. А вечір чаклує...Створює свою чарівну казку (Л. Гулюк).
- Доброго дня! Раді Вас бачити в нашому закладі. Готові зробити замовлення?
- Доброго дня! Можливо, Ви б мені щось могли порадити?
- В нашій кав'ярні дуже добре готують і лате, і капучіно, і какао. Чому ви надаєте перевагу?
- Я люблю і лате, і какао однаково.
- Тоді, можливо, спробуєте шокачіно?
- А підкажіть, будь ласка, з чого воно складається.
- Шокачіно в нашому закладі - це американо з молочком та какао.
- Дуже цікаво! Я спробую. І ще, будь ласка, "Тірамісу".
- Добре!
- Офіціанте, чек, будь ласка.
- Зараз принесу. Вам все сподобалось?
- Так, тепер я - Ваш постійний відвідувач!
амріяний зимовий вечір. Летить лапатий сніг. Ліс принишк, спокійний і зачарований. Зітхне... Аж моторошно стає. Холодний морозний вітер несамовито пролетить між дерев, і ... знову тихо. Тільки дерева сумно похилилися. Гілки на очах перетворюються на таємничі силуети. Хтось пробіг стежкою, визирнув із-за дерев, промайнув біля пишної калини. А ясні, тихі зорі світять над лісом. Місяць-молодик визбирує крапельки — сузір’я в небі, у полі. Здається, це вони падають на ліс і там виблискують на гілках, мов справжні коштовні камені діаманти, рубіни, сапфіри, смарагди... Потім відбиваються в кожній сніжинці, наче чисті, прозорі сльози. А вечір чаклує...Створює свою чарівну казку (Л. Гулюк).