При обговоренні цього питання думки майже всіх присутніх на засіданні співпали. 2) Половина із числа випускників школи вступила до вищих навчальних закладів. 3) Наше видавництво може налагодити випуск тримовних словників. 4) За півтора року ми досягли бажаного результату. 5) Кошти мають бути використані за цільовим призначенням. 6) Доповідач висловив власну думку. 7) Моя пропозиція, я вважаю, є найкращою. 8) Коли я читав книгу, на думку спадало несподіване. 9) На площі зібрався багаточисленний натовп школярів. 10) Відповідальних осіб призначили відповідно до висновків комісії.
Відповідь:1. Морфеміка – морфемний склад мови, сукупність виділених у словах морфем та їх типи; розділ мовознавства, який вивчає типи і структуру морфем, їх відношення одна до одної та до слова в цілому. Основними об’єктами дослідження у морфеміці виступають морфеми та їх формальні видозміни – морфи й лінійні їх сполучення (слово в цілому як послідовність морфем; у флективних мовах – основа, словоформа).
2. Найменшу неподільну формальну частину слова, яка має значення і виділяється на основі зіставлення з елементами інших слів, називають морфемою.
Морфема (від гр. morphē – форма) – неподільна значуща частина слова, що виділяється в його структурі через зіставлення цього слова з іншими словами, що мають такі самі морфеми. Наприклад: буд-ува-ти, буд-ів-н-ик, роз-буд-ов-а; при-писати, при-бігти, при-клеїти.
3. Корінь - – неподільна головна морфема, спільна для всіх споріднених слів, що містить у собі основне лексичне значення цих слів. Корінь слова визначається відділенням афіксів. Наприклад, лексеми робота – відробітки – заробити – безробіття – виробництво об’єднані кореневою морфемою роб-. Голосні та приголосні звуки кореня можуть чергуватися, у результаті чого з’являються морфи – видозміни кореня. Наприклад: на-ук-а, уч-и-ти, вч-ен-ий.
4. Префікс - (від лат. praefixus – прикріплений спереду) – службова морфема (афікс), що стоїть перед коренем (або перед іншим префіксом) і служить для творення нових слів або граматичних форм слова. Наприклад: спів-автор, супер-модель, ви-гнати; най-кращий, від-ремонтувати (УМ. 134), нім. abgehen (відходити), angehen (починатися), aufgehen (сходити), ausgehen (виходити), begehen (обходити). Префікси в індоєвропейських мовах переважно зберігають свою самостійність і часто збігаються з прийменниками як за звучанням, так і за значенням. А в таких мовах, як тюркські, угро-фінські, китайська, префіксів узагалі немає
5. Суфікс - (від лат. suffixus – прикріплений) – афіксальна морфема, що стоїть після кореня (або після іншого суфікса) й виконує словотворчу або формотворчу функцію. Наприклад: ліс-н-ий, бадьор-ість, зелен-іти, привітн-о; нов.-іш-ий, писа-в, біж-учи (УМ, 179), англ. teacher (учитель), eatable (їстівний), beautiful (прекрасний), Schönheit (краса) (Кочерган, 278). Серед префіксів, інфіксів і суфіксів найширше розповсюдження мають останні. Якщо у мові немає суфіксів, то у ній немає й афіксів. Є мови, у яких нема ні префіксів, ні іфіксів, але є суфікси: алтайські, угро-фінські, ескімоська та інші.
6. Інтерфікс - (від лат. interfixus – закріплений між) – сполучний елемент, що використовується для зв’язку структурних частин у складних словах і не має самостійного значення. Наприклад: землетрус, світлоокий (УМ, 70), нім. die Eselsbank (“осляча парта”), die Tagespost (денна пошта), der Direktorenfonds (директорський фонд)
7.Постфікс - (від лат. post – після і fixus – закріплений) – 1) будь-який афікс, що стоїть після кореня слова; 2) в українській мові – назва зворотної частки -ся (-сь): умиватися, збиратись, афікса -те і часток -но, -бо у формах наказового дієслів: гляньте, киньте, іди-бо, пишіть-но, займенникових часток -будь, -небудь, -сь: як-небудь, будь-що-будь, хтось.
8. Конфікс - (від лат. confixus – разом узятий), або циркумфікс (від лат. circum – навколо) – перерваний афікс, який охоплює корінь з двох боків. Наприклад: нім. ge-nomm-en, рос. за-речь-е, укр. па-син-ок
9.флексія (закінчення б утворення граматичних форм слів шляхом зміни закінчень слів або звуків основи.
10. субстанціальна морфема - це такі морфеми, план змісту яких в усній формі мови позначається звуками, а на письмі — буквами (тобто має план вираження: книг-α, книг-ою)
11. нульова морфема - це такі морфи, план змісту яких у слові фактично наявний, але не виражений звуками (буквами), тобто не має плану вираження
12 регулярний афікс- - це афікс, який відтворюється в складі слів регулярно і утворює певну словотворчу або формотворчу модель.
13. основа слова - це частина змінюваного слова, що виражає
його лексичне значення.
14.похідна основа - крім кореня виділяється хоча б одна службова морфема: вод-н-ий. Похідна основа та, для якої в мові наявна співвідносна непохідна основа.
15. непохідна основа - не поділяється на окремі морфеми
16опрощення - морфологічний процес, в результаті якого похідна основа, тобто подільна на окремі значущі частини, перетворюється в
непохідну, нечленувальну.
17. перерозклад - - це зміна в будові слова, що виявляється в іншому, ніж було первісно, розподілі морфем
18. ускладнення - це зміна в будові слова, внаслідок якої від кореня відділяється його частина як суфікс, і тим самим воно стає складнішим за будовою.
Відповідь:1. Морфеміка – морфемний склад мови, сукупність виділених у словах морфем та їх типи; розділ мовознавства, який вивчає типи і структуру морфем, їх відношення одна до одної та до слова в цілому. Основними об’єктами дослідження у морфеміці виступають морфеми та їх формальні видозміни – морфи й лінійні їх сполучення (слово в цілому як послідовність морфем; у флективних мовах – основа, словоформа).
2. Найменшу неподільну формальну частину слова, яка має значення і виділяється на основі зіставлення з елементами інших слів, називають морфемою.
Морфема (від гр. morphē – форма) – неподільна значуща частина слова, що виділяється в його структурі через зіставлення цього слова з іншими словами, що мають такі самі морфеми. Наприклад: буд-ува-ти, буд-ів-н-ик, роз-буд-ов-а; при-писати, при-бігти, при-клеїти.
3. Корінь - – неподільна головна морфема, спільна для всіх споріднених слів, що містить у собі основне лексичне значення цих слів. Корінь слова визначається відділенням афіксів. Наприклад, лексеми робота – відробітки – заробити – безробіття – виробництво об’єднані кореневою морфемою роб-. Голосні та приголосні звуки кореня можуть чергуватися, у результаті чого з’являються морфи – видозміни кореня. Наприклад: на-ук-а, уч-и-ти, вч-ен-ий.
4. Префікс - (від лат. praefixus – прикріплений спереду) – службова морфема (афікс), що стоїть перед коренем (або перед іншим префіксом) і служить для творення нових слів або граматичних форм слова. Наприклад: спів-автор, супер-модель, ви-гнати; най-кращий, від-ремонтувати (УМ. 134), нім. abgehen (відходити), angehen (починатися), aufgehen (сходити), ausgehen (виходити), begehen (обходити). Префікси в індоєвропейських мовах переважно зберігають свою самостійність і часто збігаються з прийменниками як за звучанням, так і за значенням. А в таких мовах, як тюркські, угро-фінські, китайська, префіксів узагалі немає
5. Суфікс - (від лат. suffixus – прикріплений) – афіксальна морфема, що стоїть після кореня (або після іншого суфікса) й виконує словотворчу або формотворчу функцію. Наприклад: ліс-н-ий, бадьор-ість, зелен-іти, привітн-о; нов.-іш-ий, писа-в, біж-учи (УМ, 179), англ. teacher (учитель), eatable (їстівний), beautiful (прекрасний), Schönheit (краса) (Кочерган, 278). Серед префіксів, інфіксів і суфіксів найширше розповсюдження мають останні. Якщо у мові немає суфіксів, то у ній немає й афіксів. Є мови, у яких нема ні префіксів, ні іфіксів, але є суфікси: алтайські, угро-фінські, ескімоська та інші.
6. Інтерфікс - (від лат. interfixus – закріплений між) – сполучний елемент, що використовується для зв’язку структурних частин у складних словах і не має самостійного значення. Наприклад: землетрус, світлоокий (УМ, 70), нім. die Eselsbank (“осляча парта”), die Tagespost (денна пошта), der Direktorenfonds (директорський фонд)
7.Постфікс - (від лат. post – після і fixus – закріплений) – 1) будь-який афікс, що стоїть після кореня слова; 2) в українській мові – назва зворотної частки -ся (-сь): умиватися, збиратись, афікса -те і часток -но, -бо у формах наказового дієслів: гляньте, киньте, іди-бо, пишіть-но, займенникових часток -будь, -небудь, -сь: як-небудь, будь-що-будь, хтось.
8. Конфікс - (від лат. confixus – разом узятий), або циркумфікс (від лат. circum – навколо) – перерваний афікс, який охоплює корінь з двох боків. Наприклад: нім. ge-nomm-en, рос. за-речь-е, укр. па-син-ок
9.флексія (закінчення б утворення граматичних форм слів шляхом зміни закінчень слів або звуків основи.
10. субстанціальна морфема - це такі морфеми, план змісту яких в усній формі мови позначається звуками, а на письмі — буквами (тобто має план вираження: книг-α, книг-ою)
11. нульова морфема - це такі морфи, план змісту яких у слові фактично наявний, але не виражений звуками (буквами), тобто не має плану вираження
12 регулярний афікс- - це афікс, який відтворюється в складі слів регулярно і утворює певну словотворчу або формотворчу модель.
13. основа слова - це частина змінюваного слова, що виражає
його лексичне значення.
14.похідна основа - крім кореня виділяється хоча б одна службова морфема: вод-н-ий. Похідна основа та, для якої в мові наявна співвідносна непохідна основа.
15. непохідна основа - не поділяється на окремі морфеми
16опрощення - морфологічний процес, в результаті якого похідна основа, тобто подільна на окремі значущі частини, перетворюється в
непохідну, нечленувальну.
17. перерозклад - - це зміна в будові слова, що виявляється в іншому, ніж було первісно, розподілі морфем
18. ускладнення - це зміна в будові слова, внаслідок якої від кореня відділяється його частина як суфікс, і тим самим воно стає складнішим за будовою.
Пояснення: