Займався пишний січневий ранок. Золотий промінь сонця перелинув зі сходу на захід, і вершечки синіх хмар зайнялись червоним полум’ям.
Сонце, мов здорова червона діжа, випливало з-за краю землі та обгорталось блискучими хмарками, що спалахнули від сонячного проміння, мов солома від вогню.
Гнат оглянув хуру дров, що привіз учора з лісу, і заходився рубати їх. Стук сокири по сухому дереву далеко котився в рожевому морозному повітрі…
Помивши посуду після обіду та поприбиравши в хаті, Настя сіла на лаві під вікном вишивати сорочку й закинула на шию червону та чорну заполоч.
Біле шитво вкрило її коліна. Настя взялась до роботи та ще раз глянула на хату. В хаті було чисто та гарно, як у квітничку. З білих стін дивились гарні боги, заквітчані сухим зіллям, обвішані рушниками. Чепурний комин білів, аж сяяв. Долівка була гладенька та жовта, як віск. Веселий ранішній промінь грав на полив’яних мисках, що стояли в миснику, ушиковані, як військо.
Настя любила свою веселу, теплу хату. В сій маленькій хатині зазнала вона щастя.
Доброго дня ! я і я домовлялась з вами про інтерв,ю пам,ятаєте ? -так так звичайно, - ми можемо зустрітись у новій кав.ярні біля фонтану ,згода ? -так авжеж у 3 буду вас там чекати -ще раз доброго дня нумо починати ) -і так ,дозвольте відрекомендуватись .мене звати лижичко руслана степанівна я як ви напевне вже знаєте українська співачка а тепер запитання- як почалась ваша кар єра ? - коли я була ще школяркою малою співала в гурті «орніон», потім —– у дитячому ансамблі «посмішка». після закінчення дитячої музичної школи я вступила до львівської консерваторії імені миколи лисенка на диригентське відділення.-я знаю ,що ви брали уроки вокалу додатково .у кого якщо не секрет ? -так брала ,у своєї наставниці в лариси бужко і зверну увагу ,що вона дуже хороша людина - у скільки років почалась ваша доросла музична кар.єра ? -так ну треба згадати ,мабуть що у 1993р., коли я взяла участь у двох музичних фестивалях україни: всеукраїнському фестивалі сучасної пісні і популярної музики «червона рута-93», як зараз пам.ятаю ці перші хвилювання ) -повинна замітити що ви дуже гарно розповідаєте -дякую ) -дякую вам за цікаве докладне інтерв.юб -до зустрічі -папа )
Поснідавши, Гнат узяв сокиру і подався на двір.
Займався пишний січневий ранок. Золотий промінь сонця перелинув зі сходу на захід, і вершечки синіх хмар зайнялись червоним полум’ям.
Сонце, мов здорова червона діжа, випливало з-за краю землі та обгорталось блискучими хмарками, що спалахнули від сонячного проміння, мов солома від вогню.
Гнат оглянув хуру дров, що привіз учора з лісу, і заходився рубати їх. Стук сокири по сухому дереву далеко котився в рожевому морозному повітрі…
Помивши посуду після обіду та поприбиравши в хаті, Настя сіла на лаві під вікном вишивати сорочку й закинула на шию червону та чорну заполоч.
Біле шитво вкрило її коліна. Настя взялась до роботи та ще раз глянула на хату. В хаті було чисто та гарно, як у квітничку. З білих стін дивились гарні боги, заквітчані сухим зіллям, обвішані рушниками. Чепурний комин білів, аж сяяв. Долівка була гладенька та жовта, як віск. Веселий ранішній промінь грав на полив’яних мисках, що стояли в миснику, ушиковані, як військо.
Настя любила свою веселу, теплу хату. В сій маленькій хатині зазнала вона щастя.