Мати й дитина – це найпрекрасніший образ із загальнолюдської скарбниці духовності. «Нічого кращого немає, як тая мати молодая з своїм дитяточком малим», – писав Т.Г. Шевченко. Чуттєвий зв'язок, що з дня народження існує між матір’ю та дитиною, дістає вірне відбиття у зворушливо щирих і безпосередніх колисанках. Їх витоки губляться у глибині віків.
«Цей особливий фольклорний жанр, позначений високим поетичним світосприйманням, глибиною мелодійного звучання, багатством образів»,– писав В.Т. Скуратівський.
Вчені, залежно від їх професійної належності, дають різні визначення колискових пісень, наприклад, у «Літературознавчому словнику-довіднику»: «Колискові пісні – жанр народної родинної лірики, специфічний зміст і форма якої функціонально зумовлені присиплянням дитини в колисці». Автори посібника «Українська народна словесність» З. Лановик та М.Лановик визначають їх як «ліричні пісенні твори, які виконуються матір’ю (рідше батьком чи іншими членами родини) над колискою дитини для того, щоб її приспати». Дуже схоже визначення, на нашу думки, подано у словнику наукової і народної термінології за редакцією КП Кабашнікова: «Колискова пісня – один із жанрів дитячого фольклору, переважно коротенькі пісеньки, виконані зазвичай над дитячою колискою з чітко визначеною метою –приспати дитину». Ми вважаємо, що оскільки колискові пісні належать до поезії пестування, то їх призначення також і заспокоїти немовля, а не лише приспати. Тому до наведених вище визначень варто було б додати і цю функцію.
Незважаючи на велику кількість нюансів почуттів і думок, висловлених у записаних нами колискових піснях, мотиваційний діапазон їх обмежений. Найчастіше трапляютьсяколисанки, у яких йдеться про те, що до немовляти мають прийти Сон чи ж Дрімота і приспати його:
Ой Сон та Дрімота
Не ходіть ви біля плота
Йдіть Оксану присиплять
Колискову їй співать.
Опрацьовування наукової літератури, знайомство із збірками фольклору, зокрема дитячого, показало, що саме цей мотив є одним із найдавніших і наближає колискові до замовлянь. А персоніфіковані образи Сну і Дрімоти є не лише в українському, а й у російському і білоруському фольклорі. Наприклад:
Баю, баю, бай,
Баю дитятко!
Сын ходит по лавке,
Дрема по другой
Виявили, що в текстах кількох пісень мотив присипання пов'язаний із образом Бабая, який є уособленням чогось страшного і злого. У словнику Володимира Даля читаємо: «Бабай – …дід, дідусь, старий; іноді в значенні старого пугала…» .
Зіткнулись учень та вчитель на сходах. Наприклад Марія Іванівна та Сашко:
М.І. - Добрий день,Сашко,де ти так поспішаєш? С. - Добрий день! Я поспішаю в бібліотеку по книгу на урок.
М.І. - Це, звичайно, добре, що ти так поспішаєш саме в бібліотеку! Та потрібно бути обережніше,адже ти можеш збити з ніг будь-кого. С. - Вибачте будь ласка, та я так поспішаю саме через те, що скоро буде дзвоник на урок, а мені терміново потрібен орфографічний словник. М,І, - Ну добре,та в наступний раз будь обачнішим. До речі, хочу тобі про дещо повідомити - я разом з своїм класом будемо їхати на екскурсію до Берліну. У нас є вільні місця - ти б не хотів поїхати разом з нами? Буде дуже цікаво. Екскурсія триватиме 10 днів. С. - Ой, як чудово. Дуже цікава пропозиція. Та я не знаю, чи дозволять мені батьки.
М.І. - Запитай сьогодні в них.
С. - З задоволенням. Завтра я повідомлю вам про згоду чи незгоду моїх батьків. М.І. - Якщо тобі не важко, можеш повідомити про це свом однокласникам? С. - Добре, я виконаю Ваше прохання. М.І. - Дякую. Ну добре, біжи в бібліотеку, та одразу на урок. Не запізнюйся. С. - Добре, До зустрічі! М.І. - До зустрічі!
Мати й дитина – це найпрекрасніший образ із загальнолюдської скарбниці духовності. «Нічого кращого немає, як тая мати молодая з своїм дитяточком малим», – писав Т.Г. Шевченко. Чуттєвий зв'язок, що з дня народження існує між матір’ю та дитиною, дістає вірне відбиття у зворушливо щирих і безпосередніх колисанках. Їх витоки губляться у глибині віків.
«Цей особливий фольклорний жанр, позначений високим поетичним світосприйманням, глибиною мелодійного звучання, багатством образів»,– писав В.Т. Скуратівський.
Вчені, залежно від їх професійної належності, дають різні визначення колискових пісень, наприклад, у «Літературознавчому словнику-довіднику»: «Колискові пісні – жанр народної родинної лірики, специфічний зміст і форма якої функціонально зумовлені присиплянням дитини в колисці». Автори посібника «Українська народна словесність» З. Лановик та М.Лановик визначають їх як «ліричні пісенні твори, які виконуються матір’ю (рідше батьком чи іншими членами родини) над колискою дитини для того, щоб її приспати». Дуже схоже визначення, на нашу думки, подано у словнику наукової і народної термінології за редакцією КП Кабашнікова: «Колискова пісня – один із жанрів дитячого фольклору, переважно коротенькі пісеньки, виконані зазвичай над дитячою колискою з чітко визначеною метою –приспати дитину». Ми вважаємо, що оскільки колискові пісні належать до поезії пестування, то їх призначення також і заспокоїти немовля, а не лише приспати. Тому до наведених вище визначень варто було б додати і цю функцію.
Незважаючи на велику кількість нюансів почуттів і думок, висловлених у записаних нами колискових піснях, мотиваційний діапазон їх обмежений. Найчастіше трапляютьсяколисанки, у яких йдеться про те, що до немовляти мають прийти Сон чи ж Дрімота і приспати його:
Ой Сон та Дрімота
Не ходіть ви біля плота
Йдіть Оксану присиплять
Колискову їй співать.
Опрацьовування наукової літератури, знайомство із збірками фольклору, зокрема дитячого, показало, що саме цей мотив є одним із найдавніших і наближає колискові до замовлянь. А персоніфіковані образи Сну і Дрімоти є не лише в українському, а й у російському і білоруському фольклорі. Наприклад:
Баю, баю, бай,
Баю дитятко!
Сын ходит по лавке,
Дрема по другой
Виявили, що в текстах кількох пісень мотив присипання пов'язаний із образом Бабая, який є уособленням чогось страшного і злого. У словнику Володимира Даля читаємо: «Бабай – …дід, дідусь, старий; іноді в значенні старого пугала…» .
Баю, баю, баю.
Не іди сюди, Бабаю.
Нашу Олю не лякай.
Баю, баю, бай.
Зіткнулись учень та вчитель на сходах. Наприклад Марія Іванівна та Сашко:
М.І. - Добрий день,Сашко,де ти так поспішаєш?
С. - Добрий день! Я поспішаю в бібліотеку по книгу на урок.
М.І. - Це, звичайно, добре, що ти так поспішаєш саме в бібліотеку! Та потрібно бути обережніше,адже ти можеш збити з ніг будь-кого.
С. - Вибачте будь ласка, та я так поспішаю саме через те, що скоро буде дзвоник на урок, а мені терміново потрібен орфографічний словник.
М,І, - Ну добре,та в наступний раз будь обачнішим. До речі, хочу тобі про дещо повідомити - я разом з своїм класом будемо їхати на екскурсію до Берліну. У нас є вільні місця - ти б не хотів поїхати разом з нами? Буде дуже цікаво. Екскурсія триватиме 10 днів.
С. - Ой, як чудово. Дуже цікава пропозиція. Та я не знаю, чи дозволять мені батьки.
М.І. - Запитай сьогодні в них.
С. - З задоволенням. Завтра я повідомлю вам про згоду чи незгоду моїх батьків.
М.І. - Якщо тобі не важко, можеш повідомити про це свом однокласникам?
С. - Добре, я виконаю Ваше прохання.
М.І. - Дякую. Ну добре, біжи в бібліотеку, та одразу на урок. Не запізнюйся.
С. - Добре, До зустрічі!
М.І. - До зустрічі!
можливо це тобі до