Колись дуже-дуже давно,восени,якщо я не помиляюсь, йшли надзвичайно сильні дощі. Вродливі дівчата і хлопці бігали по лужах. Одна дівчина дуже сильно заплямувала свою сукню,пригаючи через лужу,та ії однокласники почали сміятися з неї. "Не насміхайтеся"-благала вона. Ії однокласники ще не старіли,але вже були слабкими і злими у душі. Нарешті,колись може вони й зрозуміють,що треба бути добрішими. Час же не повертається назад. Вони будуть пам'ятати,як вони голосно-приголосно насміхалися з дівчат. немає нічого краще за добро. Треба менше робити зла. тоді і небо над головою стане ясніше. Сонце буде світити ясно-ясно. і життя стане щасливішим.
сніг-1 сл., 4 букви, 3согл., 1 гл. [сн'ег] з [з] - согл., глух., тв. н [н'] - согл., зв., мягк. е [е] - гол., ударн. г [к] - согл., глух., тв. 4 літер., 4 зв. вітер стих: вітер-підмет (сущ.) вірш-присудок (дієслово) пропозиція непоширене, просте. чистий свіжий сніг блищав сріблом під блакитним шатром неба: сніг-підмет ( сяяв-присудок (дієслово), чистий-визначення ( свіжий-визначення ( сріблом-додаток ( під-додаток (приві блакитним-визначення ( шатром-обставина ( неба-додаток (сущ.) якщо зможеш