НАУКОВИЙ СТИЛЬ В мене вдома живе кішка. Вона невелика розмірами, має плямисте забарвлення та світло-голубі очі. Побачивши таку зовнішність люди одразу розуміють, що це за порода. Я назвав її [Мурка]. Моя [Мурка] переважно харчується молоком, сухим кормом та деколи рибою. Взагалі раціон котів дуже різноманітний. Вони можуть їсти м'ясо, рибу, морепродукти, концерви та сухі корми. Залежно від породи та характеристик людина сама обирає чим годувати свою кицю. Наша Мурка належить до роду сіамських кішок. Вони походять із Таїланду. Це надзвичайно активні та рухливі тварини, які люблять гратися. Можна сказати, що воно емоційні. До цих пір не знайдений механізм який пояснював би їхню хорошу пам'ять: ці кішки дуже довго будуть пам'ятати ваше погане відношення до неї і при нагоді обов'язково будуть дряпати ваші руки і ходити в туалет у ваше взуття. Але насправді вони доволі милі та ніжні створіння - якщо віддавати їм любов і ласку, то ваша киця стане для вас найкращим другом. ХУДОЖНІЙ СТИЛЬ Хочу познайомити вас з найпрекраснішою істотою на землі - моєю кішкою. Мурка або як я ласкаво її називаю Мурочка - дуже гарна і добра киця. З її приходом у наш дім стало спокійно і весело. Батьки і я часто сваримося між собою з ким буде спати Мурочка, але вона сама обирає до кого їй приходити. Якщо у вас досі немає домашньої тваринки, то кішка буде чудовим варіантом. Вона вас дисциплінує і навчить турбуватися не лише про себе, а і про маленького друга. Завжди чудово повертатися додому, а там тебе чекає маленьких товариш, який завжди радий твоєму поверненню. Наша Мурка, дуже розумна киця, вона відчуває настрій і розуміє, коли краще нас не рухати. В такі моменти вона лягає поряд і чекає поки хазяїн сам не зверне на неї увагу. Для вчіх в кого немає маленького чуда, я б радив завести кішку. Ці милі і добрі створіння завжди будуть поруч і підніматимуть ваш настрій.
Одного разу зі мною трапилася неприємна пригода. Мабуть, в мене ще мак цвів у голові. Розпочалося з того, що в крамниці мені дали більшу здачу, ніж потрібно. Я одразу вхопив очами, що грошей було більше, та не сказав продавцеві, бо давно вже поклав очі на наклейки з автівками, а батьки були проти купувати їх. Тож я витратив гроші на ці наклейки. Та коли прийшов додому, якось мені неспокійно на душі було. Соромно, хоч і грошей було на одну панюшку. І наклейки зовсім не радували. Тоді я пішов до мами та виклав їй усе як на духу. Від сорому моє обличчя налилося жаром. Та мама сказала, що нічого страшного. Якщо я зрозумів, що на чужому нещасті щастя не збудуєш, тож нехай це буде для мене урок. Вона дала мені грошей, які я відніс продавцеві. Та була приємно здивована та подякувала мені за чесність. В мене ніби камінь звалився з душі.