Бачите, друзі, дрібними горошинами сипле з неба невгамовний дощик. Тополя поруч з ганком скуйовдилася від вітру і показує срібний виворіт своїх ще не відлетілих за вітром листків. Чи не здається вам, шановні, що цей дощ назавжди. Але погляньте вгору: там крізь невеликий отвір в хмарах вже поспішає на землю сонячний промінь. І чудовий сонячний блиск вже заграв над клумбою з квітучими трояндами, над парковими доріжками, міськими вулицями і провулками. А день-то, виявляється, зовсім ще літній! Рано сумувати про наступні холоди. Ходімте, милі мої, до лісу, наберемо грибів, попрощаймося з горихвістками, що відлітають в далеку Палестину, а ще - з дроздами, шпаками і зозулями. Вони принесуть нам на крилах наступну весну.
А Подивиться – серце мліє:
Кругом ні билини! - 2 [ ]: [причина].
Б Мову зневажили - корінь всиха. - 1 [умова] — [ ].
В Не щебече соловейко
В лузі над водою,
Не співає чорнобрива
Стоя під вербою. - 4 [ ], [ ]. одночасність
Г Тебе ніколи, рідне слово,
Не забував я: ти мені
Звучало, щире і чудове,
В мої ясні і в чорні дні... 2 [ ]: [причина].
Д І мріється: з маленького дитяти з літами
виросте палкий співець. 3 [ ]: [пояснення].
Е Не полишай хоч ти мене ніколи -
Без тебе, рідне слово, пропаду. 1 [умова] — [ ].
Бачите, друзі, дрібними горошинами сипле з неба невгамовний дощик. Тополя поруч з ганком скуйовдилася від вітру і показує срібний виворіт своїх ще не відлетілих за вітром листків. Чи не здається вам, шановні, що цей дощ назавжди. Але погляньте вгору: там крізь невеликий отвір в хмарах вже поспішає на землю сонячний промінь. І чудовий сонячний блиск вже заграв над клумбою з квітучими трояндами, над парковими доріжками, міськими вулицями і провулками. А день-то, виявляється, зовсім ще літній! Рано сумувати про наступні холоди. Ходімте, милі мої, до лісу, наберемо грибів, попрощаймося з горихвістками, що відлітають в далеку Палестину, а ще - з дроздами, шпаками і зозулями. Вони принесуть нам на крилах наступну весну.