Списати речення, вставляючи пропущені букви. Додатки підкреслити і зробити їх синтаксичний розбір. Совіс..т.. ж..ве в лю..с..кій душі лише на поживному грунті совіс..ності, сорому; совіс..т.. – це знан..я багато разів помнож..н..е на п..р..ж..ван..я, а похідними цієї дії є сором, ві..повідал..ніс..т.., обов..язок, повин..іс..т... Соромся порожнечі душі. Найбіл..ше соромся того, що в тебе не/має своїх св..ятин.. , своїх не/похитних, не/зап..речних істин, прав..л, принц..пів.
[дієсл.], (як ...),(як...). складнопідрядне речення з однорідною підрядністю.
Речення розповідне, неокличне, складне: а) односкладне, означено-особове, непоширене, повне, головне; б) двоскладне, поширене, повне, підрядне з"ясувальне; в) двоскладне, поширене, повне, підрядне з"ясувальне.
На благородний вчинок здатний шляхетний чоловік, тобто, той, думки якого спрямовані на благо людства, а не на своє власне благо. Якщо хтось кинувся у палаючу хату й витягнув з нього безпомічних людей - це подвиг. А от якщо хтось взяв з дитячого будинку самотню дитину і став їй рідним на все життя - це благородний вчинок духовно багатої та порядної людини.
Якщо хтось частину свого доходу, досить скромного, віддає на благодійність - це благородний вчинок. Той, хто підтримає іншу людину у важкий момент, теж здійснює благородний вчинок. Це означає, що всі вчинки, які здійснюються людиною на благо всього людського роду, - благородні вчинки! У такі моменти життя людина демонструє свою порядність, чесність, шляхетність, громадянську зрілість, готовність жертвувати собою щиро, від душі, іноді на шкоду собі, на замислюючись про наслідки.