Ть будь ! у поданому тексті підкресліть присудки, визначте їх тип та морфологічного вираження (частина мови, її граматичні категорії).
водити машину в тутешніх горах ой нелегко. треба справді бути віртуозом. мати залізні нерви. а ще вміти не дивитися вниз, де ядран-море. думаю, якби я сидів за кермом і хоч раз зиркнув униз, у ту безодню блакитну, то вже нікуди ми б не доїхали. уявіть собі стежину, ніким не захищену, а на краю стежини - прірва, глибиною з кілометр, а то й більше. а прірва та - ось вона, просто під ногами. не десь там, а під тобою. збочив на метр, посковзнулися колеса і - замакітриться голова. «отож не дивись» - наказує розум (в. большак).
«щастя – це не життя без турбот і печалей, це стан душі». коли людина щаслива, вона бачить світ по-іншому. песимісти стають оптимістами, починаючи вірити у світле майбутнє, намагаються продовжити цей стан, адже життя смугасте: якщо зараз біла смуга, то рано чи пізно настане й чорна…
так і на долю україни випадали чорні та білі смуги. її історія наче вишиванка, бо мережилися на полотні чорні й червоні нитки. вузлик за вузликом народжувалася наша держава. червоними нитками запеклася кров борців за нашу мову, віру, правду. кожна безцінна крапля просочувала полотно й залишилася на нім навіки. чорними ж стали материнські сльози й смерть. саме вони спонукали боротися за те, щоб не з’являлися сльози болю на очах найрідніших.
наша біла сорочка – це щире щастя українців, накопичене століттями. строфа пісні чи рядок шевченківського вірша щоразу нам надію та сили боротися далі. не здаватися, не зупинятися.
як би там не було, а ми щасливі люди, які мають суверенну, незалежну державу зі своєю чудовою мовою. про милозвучність, красу та неповторність її знають у всьому світі. ми одна з найспівучіших та найталановитіших націй. нам є чим пишатися й що розвивати! ми повинні бути щасливими!
щастя – це той приз, який ти отримуєш, подолавши іспити долі, якими б важкими вони не були. кожен заслуговує на своє щастя, але важливо його не проґавити!