Бути приваблевим і вродливим хочеться кожному. От тільки краса – поняття відносне. У кожної людини є свій потенціал краси. Розкрити його, а точніше, знайти і підкреслити родзинку в людині, до звичайно, професійний візажист-стиліст.Ця професія дає можливість відкрити власну справу.Цей фах схожий на професію скульптора або художника: для успіху потрібні талан, наполеглива праця і звичайно якісна спеціальга базова освіта. Професійний візаж - один з секретів жіночої краси. Це безпрограшний б виглядати ефектно і спокусливо в будь- якому віці, з будь-якою зовнішністю! Око художника дозволяє знайти "родзинку" в обличчі кожної жінки, а найбагатші можливості сучасного візажу дозволяють виявити її шарм і індивідуальність. Візаж - це мистецтво. Мистецтво, яке полягає не тільки в правильному виборі засобів декоративної косметики та вмілому нанесенні макіяжу, але й у вмінні з їх до створити єдиний образ людини, гармонійно що включає в себе і зачіску, і одяг, і навіть характер. Головне завдання візажу - знайти найбільш привабливі риси і зробити на них акцент, замаскувавши або обігравши у виграшному світлі недоліки. Причому в результаті має вийти не просто картинка з правильними рисами, а жінка, нестримно притягує своєю індивідуальністю.
Одного разу ми з подругою та з її батьком прогулювалися лісом. Час наближався до вечора, і ми вирішили, трохи посидівши, іти додому. І ось раптом ми з подругою мало не крикнули з переляку. У кущах, за декілька метрів від нас, промайнула сіра вовча спина і ми побачили, як вовк, величезний, сірий, побіг вперед лісом, наче не помічаючи нас.
Я була дуже здивована і налякана, але батько подруги Олександр Степанович заспокоїв нас: "То був не вовк, просто собака, схожий на вовка". Тоді, заспокоївшись, я запитала, чому цей собака тут гуляє, так далеко від людей. І Олександр Степанович розповів мені таку історію...
Була зима. Лісничий, що наглядав за цим лісом і жив неподалеку, йшов рано-вранці на риболовлю і вирішив по дорозі зайти до лісу, подивитись, як там справи. Вже виходячи з лісу, чоловік почув тихеньке скавчання. Він прислухався. Скавуління лунало з-за величезного, припорошеного снігом дерева. Лісничий поспішив туди і за деревом в снігу він побачив мале цуценятко, що дуже змерзло. Чоловік, не гаючи часу, схопив його, заховав у рукавицю і швидко побіг додому.
Прибігши, він поклав цуценя і почав його гріти. Цуценятко зігрілося, вижило. Лісник його вигодував, виростив. Виріс з маленького кволого цуценяти величезний сірий собака, що назавжди залишився вірним ліснику, що врятував його від смерті. Живе цей пес з лісником, а вдень гуляє лісом. Його всі знають і ніхто не боїться. А звуть його просто — Вовк, бо дуже він схожий на нього.
Почувши цю історію, ми з подругою ще трохи посиділи, а потім раді і щасливі за Вовка пішли додому. І всю дорогу я думала про те, як добре, що на світі є такі люди, які люблять, охороняють тварин і в скрутну хвилину допомагають їм.
кожному. От тільки краса – поняття
відносне. У кожної людини є свій
потенціал краси. Розкрити його, а точніше,
знайти і підкреслити родзинку в людині,
до звичайно,
професійний візажист-стиліст.Ця
професія дає можливість відкрити
власну справу.Цей фах схожий на
професію скульптора або художника: для
успіху потрібні талан, наполеглива праця і
звичайно якісна спеціальга базова освіта.
Професійний візаж - один з секретів
жіночої краси. Це безпрограшний б
виглядати ефектно і спокусливо в будь-
якому віці, з будь-якою зовнішністю! Око
художника дозволяє знайти "родзинку" в
обличчі кожної жінки, а найбагатші
можливості сучасного візажу дозволяють
виявити її шарм і індивідуальність.
Візаж - це мистецтво. Мистецтво, яке
полягає не тільки в правильному виборі
засобів декоративної косметики та
вмілому нанесенні макіяжу, але й у вмінні
з їх до створити єдиний образ
людини, гармонійно що включає в себе і
зачіску, і одяг, і навіть характер.
Головне завдання візажу - знайти
найбільш привабливі риси і зробити на
них акцент, замаскувавши або обігравши у
виграшному світлі недоліки. Причому в
результаті має вийти не просто картинка
з правильними рисами, а жінка, нестримно
притягує своєю індивідуальністю.
не впевнена шо підійде((
Я була дуже здивована і налякана, але батько подруги Олександр Степанович заспокоїв нас: "То був не вовк, просто собака, схожий на вовка". Тоді, заспокоївшись, я запитала, чому цей собака тут гуляє, так далеко від людей. І Олександр Степанович розповів мені таку історію...
Була зима. Лісничий, що наглядав за цим лісом і жив неподалеку, йшов рано-вранці на риболовлю і вирішив по дорозі зайти до лісу, подивитись, як там справи. Вже виходячи з лісу, чоловік почув тихеньке скавчання. Він прислухався. Скавуління лунало з-за величезного, припорошеного снігом дерева. Лісничий поспішив туди і за деревом в снігу він побачив мале цуценятко, що дуже змерзло. Чоловік, не гаючи часу, схопив його, заховав у рукавицю і швидко побіг додому.
Прибігши, він поклав цуценя і почав його гріти. Цуценятко зігрілося, вижило. Лісник його вигодував, виростив. Виріс з маленького кволого цуценяти величезний сірий собака, що назавжди залишився вірним ліснику, що врятував його від смерті. Живе цей пес з лісником, а вдень гуляє лісом. Його всі знають і ніхто не боїться. А звуть його просто — Вовк, бо дуже він схожий на нього.
Почувши цю історію, ми з подругою ще трохи посиділи, а потім раді і щасливі за Вовка пішли додому. І всю дорогу я думала про те, як добре, що на світі є такі люди, які люблять, охороняють тварин і в скрутну хвилину допомагають їм.