Тихий і ласкавий на весні бе(з,с)турботний неяскравий вечір. Ні стомлюючої спеки ні задухи в спокійному (по)літньому повітрі. Ще сутінки а в небі вже одна за одною (не)помітно з'являются бліді зірки ще не встигли розгорітися протягом цього недовгого вечора. Стихлий вітерець зрідка над землею повіє в обличчя (не)сподіваною прохолодою. Тоді піднімаєтся неясний шепіт в потривоженім листі дерев. Про щось (не)відоме зашепочуть вони між собою, (не)звертаючи (ні)якої уваги на самотнього подорожнього. На що (не)кинеш погляд на чому (не) зупиниш його все радісно зустрічає вечірню прохолоду. Сутінки стають густішими помітнішими. На темному небі бе(з,с)перервно спалахують все нові яскраві зірки.
Абихто, безупину, двадцяти тисячний, будь у кого, військовозобов'язаний, доречі, віце-президент, день у день, народно визвольний, на самоті, міні-футбол, пів-Києва, не з руки, південно-східний, народнопоетичний
Объяснение:
Частки аби, ані, де, чи, що, як, чим, казна, хтозна, будь, небудь, бо, но, то, от, таки пишуться окремо, якщо між ними й словами, яких вони стосуються, стоїть інше слово: абихто — аби до кого; ніщо — ні про що; щогодини — що дві години; щодень — що не день, що другий день; щодо — що ж до; казна-хто — казна з ким;