только до вечера Який рекорд установив Іван під час тренування?
2.Хто був суперником Сили на Республыканських змаганнях?
3.Як закінчилася зустріч агента 008 з Іваном Силою?
4.У чому агент Фікса звинуватив доктора Брякуса та Силу?
5.Яка трагедія сталася з Іваном та Брякусом?
6.Чому Сила потрапив до в’язниці?
7.Як Міха допоміг Іванові?
8.Яку заставу призначила поліція, щоб випустити чемпіона?
9.Хто заплатив заставу за Івана?
10.За умовами контракту, що підписав Сила, він був зобов’язаний ...
11.Хто в цирку став запеклим ворогом чемпіона?
12.Які незвичайні номери вигадав Іван?
№ 3
1.Що було в конверті, який Іван отримав з адміністрації Президента?
2.Яку інформацію приховала мадам Аделія від Івана?
3.Як мадам Бухенбах називала Івана?
4.Як відреагувала зала після перемоги Івана над гордістю Баварії Бієр-Мієром?
5.Свідком якого злочину став Пандорський, коли весь цирк спав?
6.Про що по королева Англії Силу?
7.Хто такий Джебсон?
8.Чому Сила потрапив до лікарні?
9.Чому мавпочка опинилася в Івана?
10.Який був перший цирковий номер у Івана?
11.Чому і ким починає працювати Міха в цирку?
12.Як склалася подальша доля карлика Піні, Івана Сили, мадам Бухенбах та інших артистів цирку?
сьогодні у наших руках майбутнє нашої держави. через кілька років ми - молоді фахівці - очолимо різні ланки іння народним господарством україни. а тому саме нам обирати напрям, в якому має рухатися наша країна, щоб забезпечити гідне майбутнє нашого народу
ми чітко усвідомлюємо, що майбутнє україни великою мірою залежить від нас від молодді. кожен задумується про своє майбутнє. і так хочеться , щоб воно було світлим та радісним. на сьогоднішній день існує проблема розвитку сучасної молоді та нашої держави. на мою думку, проблема подальшого розвитку нашої країни у тому,що сучасна молодь втратила моральні цінності. те,що сучасна молодь у занепаді ,є фактом ,і цим не можна нехтувати. адже молодь - це майбутнє нашої країни .і хто ,як не ти, зможе підняти її на новий рівень і дасть поштовх у нове, велике майбутнє.сучасна молодь має великий потенціал, запал та енергію, які саме у молодому віці потрібно спрямувати у правильне русло — формування особистості, розбудову суспільства, формування молодого політикуму. молода людина — це як губка, яка вбирає у себе все те, що її оточує. і часто намагається попробувати того, що є забороненим та шкідливим, однак цікавим, бо така вже наша людська природа. замість того, щоб говорити – треба створювати умови, де б молодь могла бути зайнятою за своїми інтересами у вільний час. а у нас, поки що, цього немає, тому молодим людям доводиться «топтатися» на місці, об’єднуючись у організації, створювати здорові умови для дозвілля. усе це, насамперед, варто брати до уваги, коли постає питання про сутність і особливості феномена «молодь».молоде покоління у наш час постало перед складним вибором. система його ціннісного світогляду формується під впливом ї зміни політичної та економічної ситуації у цілому світі. іншими словами можна сказати, що молодь — це одна з найураженіших економічно-соціальних верств населення, позбавлена культурних та моральних цінностей. сьогодні молоде покоління не лише формується у країні з «непередбачуваною історією», але й за умов невизначеності власного місця і місця своїх рідних в суспільстві загалом. вона живе в умовах підвищеної соціальної напруги і нестабільності. сім’я – це найперший соціальний інститут, який формує молоду людину як особистість. якщо в межах сім’ї її не було правильно виховано, то зробити це за інших соціальних інститутів не просто. адже не даремно кажуть, що які батьки – такі й діти. дітей ще можна чогось навчити, у чомусь переконати, а коли це вже доросла, напівсформована особистість, то скільки зусиль необхідно, щоб змінити її світогляд? ! сьогодні ми спостерігаємо швидкі темпи науково-технічного прогресу, який є нам у комунікації та інших сферах. молодь швидко звикає до сучасних новинок та технологій, але на перше місце ми завжди повинні ставити духовні цінності, культуру та мораль. адже ці речі є вічними і саме вони мають лежати в основі побудови демократичного суспільства. в наш час ведеться багато дискусій щодо розвитку суспільства, але цільовою і головною аудиторією, на яку надії і сподівання, є молодь та підростаюче покоління. бо саме молодь — це майбутнє держави і тому сьогодні ми маємо виробити чітку стратегію виховання молодого покоління, формування його світогляду.взагалі, україна – це дуже гарна країна ,і вона може і має бути високорозвиненою. вона заслуговує на достойне майбутнє. тому треба зробити все,щоб ми, наші діти і онуки відчували гордість за країну, в якій живуть. враховуючи всі негаразди та проблеми, які існують на сьогодні в україні, я щиро вірю, що ми їх подолаємо та досягнемо розквіту україни. досить буде розпочати із самого себе. зроби щось на користь свого міста, країни . кожен день питай себе , що ти зробив для україни,а не україна зробила для тебе. тому що молодь це майбутнє україни!
для кожної людини назавжди залишаються в пам'яті ті місця, де вона народилась і провела своє дитинство. і як далеко не закидала б нас доля, але кожного манить до себе рідна домівка, рідна вулиця. після довгої розлуки все видається милішим і дорожчим нашому серцю. отак буває і зі мною, коли повертаюсь додому після літніх канікул, коли знову крокую дичківською вулицею, на якій живу разом з батьками.вона нічим особливим не відрізняється від інших вулиць села. тут розташоване невелике підприємство, де можна придбати або полагодити автомобіль. перетинає вулицю річка гнізна зі своїми притоками. у кінці вулиці — пасовище та млин. паралельно нашій вулиці проходить залізнична колія, а за нею красується ліс.коли стати на краю лісу, видно мою вулицю: біленькі хатки під червоною черепицею потопають у буйній зелені садів.я люблю свою вулицю у будь-яку пору року. люблю її затишні садиби, привітні віконця домівок, високі дерева, квітники і доріжки на подвір'ї.але вулиця без людей, як ліс без птахів. на моїй вулиці всі люди привітні і лагідні. хоча я й не знаю їх усіх по іменах, та в селі прийнято з усіма вітатись.найбільше люблю свою вулицю вечорами, коли притомлені люди сидять на лавках біля хат, гомонять через паркан один з одним, а сільські дітлахи виходять погаласувати. лише тоді відчуваєш, що навколо тебе — усі рідні, хороші люди з нашої вулиці.