«Шлях кобзарів – це шлях народу!» Кобза р — український народний співець і музикант. Кобзарі були творцями, хранителями і передавачами епічної традиції у формі історичних пісень, дум (мелодійних речитативів змінюваних форм), релігійних піснеспівів, моралізаторських пісень, а також казок та переказів. Кобзарство — унікальне явище не лише української, а й світової культури, коріння якого губиться в історичних глибинах древньої Русі. Непроста історія кобзарства, багато в ній славних героїчних сторінок, багато сумних та гірких, а ще більше недосліджених та втрачених. Але незважаючи на все кобзарське мистецтво стало невід’ємною частиною життя українського народу, а кобза та бандура назавжди залишаються символом України
1. Від троянди - пахощі, від людини - праця.
2. Усяк розумний по-своєму: один спершу, а другий - потім.
3. День хвалять увечері, вечір - уранці.
4. Жито сіють у воду, а пшеницю - в пору.
5. Людина вмивається вранці, кішка - увечері.
6. Місяць потрібний уночі, а розум - постійно.
7. Молоде дерево гнеться, а старе ламається.
8. Не вчи орла літати, а рибу - плавати.
9. Незваному гостю місце за дверима.
10. Нема вовка без лісу, а села - без лихого чоловіка.
11. Не ясла до коней ходять, а коні - до ясел.
12. Поле має очі, а ліс - вуха.
13. Спочатку дерево у корінь росте, а потім - у крону.