Україна — благословенний край. Буяють тут зелені сади, наповнюють груди вільним повітрям безмежні степи, пливуть із минулого в майбутнє могутні річки, зливаються з горизонтом золоті хлібні лани. Здається — кращого немає Нічого в Бога, як Дніпро Та наша славна країна...В Україні, славній своєю красою, народився Тарас Григорович Шевченко — великий український народний поет. У тяжких кріпацьких злиднях минало його дитинство. Але була в маленького Тараса мати з люблячим серцем, був батько з лагідними очима, дідусь з мудрими розповідями про героїчне минуле рідного краю:Село на нашій Україні —Неначе писанка село,Зеленим гаєм поросло...Сам Бог витає над селом.А потім не стало рідних. Хлоцець-сирота опинився в чужому холодному Петербурзі — не стало й Батьківщини . Спогади про рідний край, щира любов до нього, тута за Україною зустрічаються у віршах молодого поета.Україно, Україно!Серце моє, ненько!Як згадаю твою долю,Заплаче серденько!Опинившись у засланні, Шевченко линув думкою в рідні місця. Ходив берегом мертвого Аральського моря, а очі бачили розкішну природу України:Тихесенько вітер віє,Степи, лани мріють,Меж ярами над ставамиВерби зеленіють.Як не вистачало Шевченкові, насильно відірваному від України, її зелених гаїв під блакитним небом, пахощів квітучих садів, співу соловейка під золотими зорями, величного спокою замріяних могил! З яким розпачем поет, закинутий злою долею в чужі казахські степи, промовляв: «0 доле моя! Моя країно! Коли і вирвусь з цієї пустині? »Після заслання Шевченкові не дозволили оселитися в Україні. І лише після смерті Тарас Григорович, для якого не було «на світі України», не було «другого Дніпра», назавжди повернувся на свою прекрасну омріяну Батьківщину.
Відповідь:Що ж важливіше наполегливість чи скромність? На мою думку дві риси важливі адже якщо людина буде заннадто скромною їй може бути важким прийняття важливих рішень а з занадто наполегливою людиною спілкування може бути не дуже приємним.Почнемо зі скромності. Ця риса вважається показником ввічливості, вихованості і хороших манер. Зі скромною людиною простіше спілкуватись, вона ніколи не нагрубить і не образить товариша, знайомого або просто перехожого. Така людина завжди до і підтримає і ніколи не поставить себе вище інших. Наполегливість також хороша риса. Наполегливим людям простіше приймати сладні рішення. Така людина завжди буде іти до своєї мети і дотримуватись своєї думки незважаючи ні на що. Також якщо ця людина відмовилась від якоїсь пропозиції то сперечатися з нею марно. Якщо такій людині запропонували щось що може зашкодити іншими і сказали якщо цього не зробиш будеш слабаком, їй легше відмовитись.На мою думку дві риси важливі і немає зайвої.
Здається — кращого немає Нічого в Бога, як Дніпро Та наша славна країна...В Україні, славній своєю красою, народився Тарас Григорович Шевченко — великий український народний поет. У тяжких кріпацьких злиднях минало його дитинство. Але була в маленького Тараса мати з люблячим серцем, був батько з лагідними очима, дідусь з мудрими розповідями про героїчне минуле рідного краю:Село на нашій Україні —Неначе писанка село,Зеленим гаєм поросло...Сам Бог витає над селом.А потім не стало рідних. Хлоцець-сирота опинився в чужому холодному Петербурзі — не стало й Батьківщини . Спогади про рідний край, щира любов до нього, тута за Україною зустрічаються у віршах молодого поета.Україно, Україно!Серце моє, ненько!Як згадаю твою долю,Заплаче серденько!Опинившись у засланні, Шевченко линув думкою в рідні місця. Ходив берегом мертвого Аральського моря, а очі бачили розкішну природу України:Тихесенько вітер віє,Степи, лани мріють,Меж ярами над ставамиВерби зеленіють.Як не вистачало Шевченкові, насильно відірваному від України, її зелених гаїв під блакитним небом, пахощів квітучих садів, співу соловейка під золотими зорями, величного спокою замріяних могил! З яким розпачем поет, закинутий злою долею в чужі казахські степи, промовляв: «0 доле моя! Моя країно! Коли і вирвусь з цієї пустині? »Після заслання Шевченкові не дозволили оселитися в Україні. І лише після смерті Тарас Григорович, для якого не було «на світі України», не було «другого Дніпра», назавжди повернувся на свою прекрасну омріяну Батьківщину.
Відповідь:Що ж важливіше наполегливість чи скромність? На мою думку дві риси важливі адже якщо людина буде заннадто скромною їй може бути важким прийняття важливих рішень а з занадто наполегливою людиною спілкування може бути не дуже приємним.Почнемо зі скромності. Ця риса вважається показником ввічливості, вихованості і хороших манер. Зі скромною людиною простіше спілкуватись, вона ніколи не нагрубить і не образить товариша, знайомого або просто перехожого. Така людина завжди до і підтримає і ніколи не поставить себе вище інших. Наполегливість також хороша риса. Наполегливим людям простіше приймати сладні рішення. Така людина завжди буде іти до своєї мети і дотримуватись своєї думки незважаючи ні на що. Також якщо ця людина відмовилась від якоїсь пропозиції то сперечатися з нею марно. Якщо такій людині запропонували щось що може зашкодити іншими і сказали якщо цього не зробиш будеш слабаком, їй легше відмовитись.На мою думку дві риси важливі і немає зайвої.
Пояснення: