З'ясуйте синтаксичну роль виділених у реченні слів (цифра в дужках позначає наступне слово)
У цьому ж лісі я пив (1)самоту осінню. Тут весну (2) цілував під шелест
верховіть, тут літом пропаИВТНедачі (3) дні незмінні, теперь (4)сюда
прийшов Мороза я зустріть
А підмет
Б присудок
В додаток
Г обставина
Д означення
Я вважаю, що сміливість - це поведінка, рішучість у вчинках, самовпевненість і здатність людини долати почуття страху та розгубленості.
Аргументом на користь цієї думки можуть бути слова Вергілія: "Сміливим допомагає доля".
По-перше, у разі виникнення небезпеки вони завжди збережуть спокій, а по-друге, зможуть протистояти страху і підуть на ризик задля визначеної мети. Навіть наражаючись на купу перешкод і зазнаючи багатьох ударів долі, такі люди відбудують дорогу до своєї мрії - щасливого життя. Таким чином, для мене сміливим є той, у кого серед безліч рис і характеристик особистості, є вольові якості, а саме: наполегливість, самостійність, рішучість, витримка і самовладання.
Скарбниця української літератури дає багато прикладів щодо порушеної теми. На згадку приходить герой роману "Тигролови" - Григорій Многогрішний. Йому судилось пройти всіма колами радянської в’язниці, його намагались духовно знищити. Він зазнав жахливих фізичних тортур, але мужньо вистояв. Цей герой мав величезну і незвичайну силу духу.
Хоча мій власний досвід ще порівняно малий, можу сказати, що правильно говорить приказка "Боягузливому по вуха, сміливому - по коліна". Адже на цій планеті живеться краще тим, хто вміє бути сильніше страху.
Чи погоджуєтесь ви з думкою, що добре того лякати, хто боїться? З моїх прожитих літ я винесла урок, що до боягузів доля ставиться злісно. Вона знущається, насторожує і виховує. Та все ж як виховати у собі сміливість? Відповіді на це запитання, мабуть, ніхто не знає...
Підсумовуюючи, можна зазначити: істина не знає таємного підручного шепоту; вона любить говорити відверто і сміливо, тому коли боїшся - дій сміливо, і ти уникнеш гірших бід.
Объяснение:
Закінчення -а, -я мають іменники, які означають:
назви осіб, власні імена та прізвища, персоніфіковані предмети та явища: Вітра, Дмитра, Івана, Ліса, Мороза, професора, студента
назви тварин і дерев: ведмедя, вола, дуба, зайця, коня, ясеня
назви предметів: ножа, олівця, стола́ (сто́лу)
назви населених пунктів: Києва, Львова, Лондона, Нью-Йорка, Харкова
географічні назви з наголосом у родовому відмінку на кінцевому складі та з суфіксами -ов, -ев (-єв), -ин (-їн): Дністра́, Іртиша́, Орла́, Пскова, Тетерева
назви мір довжини, ваги, часу, місяців і днів тижня, грошових знаків: кілометра, грама, місяця, вівторка, жовтня, долара; а також зменшені форми на -к: ліска, ставка́, майданчика
назви машин і їх деталей: автомобіля, дизеля, мотора
терміни іншомовного походження, які означають елементи будови чогось, конкретні предмети, геометричні фігури та їх частини: атома, квадрата, радіуса, ромба, сектора; а також українські за походженням суфіксальні слова-терміни: відмінка, займенника, трикутника, чисельника
Закінчення -у, -ю мають іменники, які означають:
назви речовини, маси, матеріалу: бензину, граніту, піску, каменю, льоду, спирту, але: хліба
збірні поняття: батальйону, капіталу, колективу, лісу, то́му, товару
назви кущових і трав'янистих рослин і сорти плодових дерев: барвінку, гороху, наливу, ренету, щавлю
назви будівель, споруд, приміщень та їх частин: вокзалу, клубу, коридору, магазину, палацу, тину, але: бліндажа, гаража, куреня, млина, хліва, карниза, еркера, портика
назви установ, закладів, організацій: інституту, комітету, штабу
слова із значенням місця, простору: краю, лиману, абзацу, світу, лугу
явища природи: вітру, грому, дощу, снігу
назви почуттів: болю, сорому, страху
назви процесів, станів, властивостей, ознак, формацій, явищ суспільного життя, загальних і абстрактних понять: винятку, галасу, звуку, моменту, принципу, руху, світогляду, спорту, шуму, але: ривка, стрибка
терміни іншомовного походження, що означають фізичні або хімічні процеси, частину площі, літературознавчі терміни: аналізу, синтезу, образу, памфлету, нарису, стилю, сюжету
назви ігор і танців: вальсу, краков'яку, хокею, тенісу, але: гопака
назви складних безсуфіксних слів: живопису, трубопроводу
префіксальні іменники (крім назв істот): вибою, опуху, прибою, прибутку, сувою, успіху
географічні назви: Алтаю, Бугу, Донбасу, Дону, Криту, Китаю, Нілу, Сибіру.
У ряді іменників зміна закінчення впливає на значення слова: алмаза (коштовний камінь) — алмазу (мінерали), апарата (прилад) — апарату (установа), елемента (хімічний елемент, прилад) — елементу (складова частина чогось), центра (в математиці, фізиці), блока (у техніці) — блоку (політичне об'єднання), клина (предмет) — клину (просторове поняття),терміна (слово) — терміну (строк).