Запитання 1
Укажіть правильне твердження. Відокремленими називаються члени речення, які
1. виділяються за змістом та інтонаційно
2. указують на того, до кого звернене мовлення
3. відносяться до одного й того самого слова в реченні й відповідають на одне й те саме
питання
4. передають ставлення мовця до висловленого
Запитання 2
Укажіть правильне твердження. На письмі відокремлені члени речення виділяють
1. комами
2. комами і тире
3. тире
4. дужками
Запитання 3
Укажіть речення, у якому відокремлена обставина виражена дієприслівниковим зворотом
1. А пісня, наростаючи, пливла над берегом.
2. Жінка йде поволі й трохи зігнувшись.
3. І я зими крутий долаю норов, обличчя підставляючи вітрам.
4. Дівчата зачіпали Миколу, жартуючи, а він усе стояв похнюпившись.
Запитання 4
Укажіть речення з відокремленим додатком
1. Польова билина, вона непризавичаєна до густої садової тіні.
2. Нікого тут нема, крім мене і господині.
3. І от тепер, ставши начальником, він раптом заспівав отакої.
4. Гей, був у Січі старий козак, на прізвище Чалий.
Запитання 5
Уточнювальні члени речення — такі, які доповнюють, характеризують інші члени речення,
звужуючи, обмежуючи їх значення, уточнюючи кількість предметів або виділення із загальної
маси. Відповідають на питання:
1. як? де? чому? куди?
2. а де саме? а коли саме? а як саме? а який саме? а що саме?:
3. котрий? чий? хто?
4. скільки? коли? куди? кому?
Запитання 6
У реченні "Солов’ї, нічні товариші мої, у сад злетілись до вікна. (П. Воронько.)"
відокремленим є...
1. додаток
2. означення
3. обставина
4. прикладка
Запитання 7
У реченні "За вікном спить ніч, в темне небо загорнена, зорями прихорошена." є...
1. відокремлена обставина
2. відокремлене поширене означення
3. відокремлене не поширене означення
4. відокремлений додаток
Запитання 8
Редагування не потребує речення
1. Додивившись цікавий фільм, настав вечір.
2. Виступаючи на концерті, зал підтримував оплесками виконавців.
3. Підійшовши ближче, хлопець зумів розгледіти її голубі очі.
4. Вийшовши з машини, несподівано пішов дощ.
Запитання 9
Яким відокремленим членом речення є виділені в реченні слова?
І сон мене так ніжно обійма, що, окрім сну, не хочеться нічого.
1. відокремлена прикладка
2. відокремлене означення
3. відокремлений додаток
4. відокремлена обставина
Запитання 10
У реченні Там на зеленій лавці обкладеній дердиною сперши голову на руки сидить білява
панночка (М. Коцюбинський) уточнювальним членом речення є (розділові знаки пропущені)
1. Там
2. на зеленій лавці
3. обкладеній дердиною
4. сперши голову на руки
Запитання 11
Уточнювальні члени наявні в усіх реченнях, КРІМ... (розділові знаки пропущені)
1. Внизу десь під самими вікнами почувся гомін чужих голосів.
2. На околиці села біля самого байраку живе Йосип Вихор.
3. Улітку в спраглому небі гойдається вітер одвічних лип.
4. Сонця на землі видно не було, але вгорі у небі жайворонки були вже золотими.
Запитання 12
Визначте, яким членом речення виступають виділені слова в синтаксичній конструкції
Найчастіше смішними виявляються люди, позбавлені почуття гумору.
1. підметом
2. відокремленою поширеною обставиною
3. відокремленим поширеним означенням
4. додатком
Наша пам’ять – дивовижний інструмент. Дещо ми забуваємо майже одразу, а дещо впивається в нашу душу настільки глибоко, що позабути це здається неможливим. Ми кажемо: «я не забуду цього ніколи» насправді не знаючи, чи не зітре якась майбутня подія попередньої. І не тому, що людина така забудькувата істота, а тому що тут спрацьовує одвічний закон: ми віримо лиш у те, в що хочемо вірити; ми пам’ятаємо лише те, що хочемо пам’ятати. І нема тут несправедливості, не звинуватиш тут когось у байдужості – є лише людська пам’ять, яка не може тримати у собі все, як не крути. Нам легше забути, ніж пам’ятати.
Наше минуле – це досвід. Досвід, який ти переймаєш у своїх батьків, дідів, у свого народу. І якби ми не мали цього досвіду, то чи змогли б жити без помилок? Хіба таке можливо? Ні. Не були б зроблені тисячі відкриттів, бо вчені-сучасники не мали б інформації від своїх попередників, ми б не мали звичаїв, традицій, менталітету, форм поведінки... Ми б не мали історії! А як писав О. Довженко: «Народ, що не знає своєї історії, є народ сліпців».
Ми живемо у непростий час. В час, коли гроші важливіші за моральні цінності, коли аморальність стає нормою життя. І, здається, ніщо не може зупинити цього руйнівного колеса. Про яку пам’ять славного минулого можна казати, якщо ми забуваємо очевидні речі: любов до Батьківщини, пошану до старших, цінність і красу рідної мови... Сьогоднішня молодь, як приклад, не знає і не хоче знати історію держави, у якій живе. Таке враження, ніби сучасні юнаки і дівчата переконані в тому, що теперішнє це не запорука минулого, а просто те, що приходить само по собі.
Можна знайти й більш приземистий приклад: людина, яка втратила пам’ять внаслідок шоку або автомобільної аварії. Перше, що вона пам’ятає – біла стеля лікарняної палати, а далі – пустота... І про яку вже історію можна казати, якщо ти не пам’ятаєш навіть власного імені. І як жити далі? Починати все з нуля дуже непросто, адже, можливо, хтось чекає на тебе, а ти лиш скажеш: «Я все забув...» Це страшно. Думаю, така людина хоче повернути свою пам’ять будь-що, бо кожен спогад є для неї ще одним кроком на стежині до майбутнього.