Увесь світ, за винятком лише диких націй, керується книгами.
Просмотр содержимого документа
«Значення художньої літератури для людини й людства XXI століття.»
Значення художньої літератури для людини й людства XXI століття
Увесь світ, за винятком лише диких націй, керується книгами.
Вольтер
Початок нового тисячоліття позначено інтенсивним науково-технічним прогресом, потужним розвитком ЗМІ й особливо телебачення, які справляють значний вплив на духовне, емоційне, інтелектуальне життя людей. За цих умов роль і значення літератури помітно змінюються, а письменники, навіть найавторитетніші, перестають бути «володарями дум». Чому зараз стали популярні тривимірні фільми? Тому що вони створюють у глядачів ефект співпереживання, ефект безпосередньої присутності, долучення до історії. Такий самий об’ємний 3D-ефект має створити й художня література.
Майстерний письменник повинен грати на читацькому сприйнятті тексту та стимулювати уяву для того, щоб за до фантазії читачі самі вибудовували ті сцени, які він змалював у тексті, самі «розфарбовували його малюнок». Ця спільна творчість є ключем до того, аби змусити читача по-справжньому переживати те, що написано у книзі. Візуальні мистецтва не стимулюють уяви читача так, як це робить книга: вони подають уже готову картинку, там немає співтворчості, і цим книга вигідно відрізняється від кіно чи телебачення, це її особливість у боротьбі за увагу людини XXI століття.
Художня література — це безмежний світ, у якому постає безліч проблем для розв’язання. Цей світ має багато призначень. Знання літератури є важливою ознакою освіченої, культурної, інтелігентної людини. Воночас художні твори містять своєрідну шкалу духовних і моральних цінностей, накопичених людством упродовж тисячоліть, знайомлять нас із життям, побутом, звичаями, світоглядом і культурою різних народів. Зрештою, читанням просто насолоджуються. Ось як багато може Книга!
Художня книга й високе письменницьке слово залишатимуться супутниками також наступних поколінь. Саме тому мета та завдання курсу «Зарубіжна література» полягає не тільки в тому, щоб пізнавати життя та знайомитися з новими героями і країнами, а й виховувати себе естетично, формувати свою особис-тість.
Сучасна журналістка, письменниця і блоґерка Енні Мюллер написала справжню сповідь книгомана про те, навіщо потрібно читати.
Учительська праця здається звичною і буденною: діти приходять на урок за розкладом, з'являється вчитель, щось пояснює, навчає, далі наступний урок із іншим учителем. Здається, буденна річ, але й не завжди. Бувають такі уроки і такі вчителі, про які згадуєш й довго пам'ятаєш. Те що ж відбувається на уроці, коли тобі пригадуються й слова, сказані вчителем, й вираз його очей, жерсті? Здається, що він промовляє якісь особливі слова саме лише для тобі особисто, хоча поруч сидять твої однокласники. На мою думку, що це тієї самий момент, коли вчитель вкладає душу у свою роботу, а своє серце віддає дітям.
Моя перша вчителька — Тетяна Вікторівна. Вона був і залишається для мене якоюсь незвичайною людиною. Мені хотілося щоранку швидше потрапити до школи, бо вчителька якщо знову розповідати щось цікаве і захоплююче. Вона був й вимогливою, й люблячою водночас. Пам'ятаю, как она могла насварити: «Володю, ти ж такий розумний й як ж це ти зміг виконати так брудно заподіяння?» Ми усі для неї були й найкращими, й найрозумнішими, вона шкірного із нас любила і любити зокрема, а чи не всіх загалом.
Я навчаюся в п'ятому класі в «дорослій» школі. Тут усє по-іншому, але й я продовжую приходити после уроків до Тетяни Вікторівни і розповідати про свої успіхи. І стільки б років не минуло, я пам'ятатиму її уроки добра і щирості, сподіваюся, що виправдаю її віру в мене, у мої здібності.
юдини й людства XXI століття.
08.11.2018 20:01
Увесь світ, за винятком лише диких націй, керується книгами.
Просмотр содержимого документа
«Значення художньої літератури для людини й людства XXI століття.»
Значення художньої літератури для людини й людства XXI століття
Увесь світ, за винятком лише диких націй, керується книгами.
Вольтер
Початок нового тисячоліття позначено інтенсивним науково-технічним прогресом, потужним розвитком ЗМІ й особливо телебачення, які справляють значний вплив на духовне, емоційне, інтелектуальне життя людей. За цих умов роль і значення літератури помітно змінюються, а письменники, навіть найавторитетніші, перестають бути «володарями дум». Чому зараз стали популярні тривимірні фільми? Тому що вони створюють у глядачів ефект співпереживання, ефект безпосередньої присутності, долучення до історії. Такий самий об’ємний 3D-ефект має створити й художня література.
Майстерний письменник повинен грати на читацькому сприйнятті тексту та стимулювати уяву для того, щоб за до фантазії читачі самі вибудовували ті сцени, які він змалював у тексті, самі «розфарбовували його малюнок». Ця спільна творчість є ключем до того, аби змусити читача по-справжньому переживати те, що написано у книзі. Візуальні мистецтва не стимулюють уяви читача так, як це робить книга: вони подають уже готову картинку, там немає співтворчості, і цим книга вигідно відрізняється від кіно чи телебачення, це її особливість у боротьбі за увагу людини XXI століття.
Художня література — це безмежний світ, у якому постає безліч проблем для розв’язання. Цей світ має багато призначень. Знання літератури є важливою ознакою освіченої, культурної, інтелігентної людини. Воночас художні твори містять своєрідну шкалу духовних і моральних цінностей, накопичених людством упродовж тисячоліть, знайомлять нас із життям, побутом, звичаями, світоглядом і культурою різних народів. Зрештою, читанням просто насолоджуються. Ось як багато може Книга!
Художня книга й високе письменницьке слово залишатимуться супутниками також наступних поколінь. Саме тому мета та завдання курсу «Зарубіжна література» полягає не тільки в тому, щоб пізнавати життя та знайомитися з новими героями і країнами, а й виховувати себе естетично, формувати свою особис-тість.
Сучасна журналістка, письменниця і блоґерка Енні Мюллер написала справжню сповідь книгомана про те, навіщо потрібно читати.
Учительська праця здається звичною і буденною: діти приходять на урок за розкладом, з'являється вчитель, щось пояснює, навчає, далі наступний урок із іншим учителем. Здається, буденна річ, але й не завжди. Бувають такі уроки і такі вчителі, про які згадуєш й довго пам'ятаєш. Те що ж відбувається на уроці, коли тобі пригадуються й слова, сказані вчителем, й вираз його очей, жерсті? Здається, що він промовляє якісь особливі слова саме лише для тобі особисто, хоча поруч сидять твої однокласники. На мою думку, що це тієї самий момент, коли вчитель вкладає душу у свою роботу, а своє серце віддає дітям.
Моя перша вчителька — Тетяна Вікторівна. Вона був і залишається для мене якоюсь незвичайною людиною. Мені хотілося щоранку швидше потрапити до школи, бо вчителька якщо знову розповідати щось цікаве і захоплююче. Вона був й вимогливою, й люблячою водночас. Пам'ятаю, как она могла насварити: «Володю, ти ж такий розумний й як ж це ти зміг виконати так брудно заподіяння?» Ми усі для неї були й найкращими, й найрозумнішими, вона шкірного із нас любила і любити зокрема, а чи не всіх загалом.
Я навчаюся в п'ятому класі в «дорослій» школі. Тут усє по-іншому, але й я продовжую приходити после уроків до Тетяни Вікторівни і розповідати про свої успіхи. І стільки б років не минуло, я пам'ятатиму її уроки добра і щирості, сподіваюся, що виправдаю її віру в мене, у мої здібності.