Одні кажуть, що друзі перевіряються в біді. Інші наполягають на тому, що справжній друг той, Чи є місце заздрощам у товариських стосунках.
На мою думку, правильне і перше, і друге твердження. Адже справжній друг має і допомагати, і радіти за тебе. Та якщо у тебе все-таки є такий чудовий друг, то теж потрібно намагатися дотримуватися цих правил. Бо той, хто не до в тяжку хвилину, той автоматично перестає бути другом. А якщо не радіти за чужі успіхи, то зі сторони може здатися, що ти просто заздриш.
І тут ми плавно переходимо до заздрості. Те, шо заздрити не можна, знає кожен. Та от чи справді він ніколи не заздрить? Ще краще усі знають, що у дружбі заздрощам не місце. А як щодо товаришів - вони ж не друзі. Але все-таки заздрити не можна нікому - навіть незнайомим людям, не кажучи вже про товаришів та найкращих друзів.
Одного разу ми відпочивали на березі місцевої річки. З нами був також наш собака - Рекс. Він безтурботно обстежував прибережні кущі. Погода була дуже гарна. Згодом всі й забули про песика. Раптом десь почувся його схвильований гавкіт. Я з друзями покинула частування та пішли на голос Рекса. Він стояв напроти якогось куща та зацікавлено його обнюхував. Коли я відхилила кущ, всі побачили гніздо дикої качки. Нарешті стало зрозуміло, чому собака підняв такий галас. Ми, звичайно, відігнали його подалі, щоб не налякати малесеньких каченяток. З того часу вони стали для нас добрими друзями. Кожного разу повертаючись до річки я їх підгодовую. Ось така пригода.
На мою думку, правильне і перше, і друге твердження. Адже справжній друг має і допомагати, і радіти за тебе. Та якщо у тебе все-таки є такий чудовий друг, то теж потрібно намагатися дотримуватися цих правил. Бо той, хто не до в тяжку хвилину, той автоматично перестає бути другом. А якщо не радіти за чужі успіхи, то зі сторони може здатися, що ти просто заздриш.
І тут ми плавно переходимо до заздрості. Те, шо заздрити не можна, знає кожен. Та от чи справді він ніколи не заздрить? Ще краще усі знають, що у дружбі заздрощам не місце. А як щодо товаришів - вони ж не друзі. Але все-таки заздрити не можна нікому - навіть незнайомим людям, не кажучи вже про товаришів та найкращих друзів.
Раптом десь почувся його схвильований гавкіт. Я з друзями покинула частування та пішли на голос Рекса. Він стояв напроти якогось куща та зацікавлено його обнюхував. Коли я відхилила кущ, всі побачили гніздо дикої качки. Нарешті стало зрозуміло, чому собака підняв такий галас. Ми, звичайно, відігнали його подалі, щоб не налякати малесеньких каченяток. З того часу вони стали для нас добрими друзями. Кожного разу повертаючись до річки я їх підгодовую.
Ось така пригода.