Поясніть висловлювання великих людей про художню літературу та читання.
література — це совість людства (письменник і філософ ф. геб бель).
читання книг відкриває нам самих себе і світ (філософ і письменник й. в. ґете).
книги — це маяки в океані часу (філософ а шопенгауер).
аУ найбільш відомій повісті-казці авторства Гофмана розказано про дивовижного виродка і дурня, який завдяки милості феї здавався всім прекрасним, розумним і чудовим, про крихітку Цахеса. Під час прочитання цього твору цілком можна задатися логічним питанням: а в чому ж могутність Цахеса? Так, причини ілюзії, яка зробила вплив на оточуючих людей у??тому, що під час розчісування Цахеса фея наділила його трьома золотими волосинами. Але чи можна вважати тільки це причиною могутностю цієї істоти? Або є ще якісь, менш явні причини? Як все це можна співвіднестиз реальністю, якщо поглянути на ці проблеми реалістично і провести аналогії з реальним життям?
Згідно з сюжетом повісті-казки фея, яка побачила, наскільки ж крихітка Цахес потворний, неприємний і огидний, зглянулася над ним і наділила його кількома золотими волосками. Чи знала вона, до чого це призведе? Автор про це не розповідає, але думається, що фея повинна була допускати такий сумний розвиток подій. Крихітка Цахес став усім подобатися, але це ще півбіди. Він не тільки став усім подобатися абсолютно безпідставно, а й став привласнювати собі інші заслуги, що було абсолютно несправедливо і не мало під собою ніяких
Объяснение:
Онегин - выдающаяся, недюжинная натура: а. он к чувствительности, к сочувствию людям, к дружбе, любви и поэзии; Б - у него есть "преданность мечтам! (правда, неясным) о другой, лучшей жизни. В - "он не годится в гении, не лезет в великие люди, но бездеятельность, пошлость жизни душат его. Д - он умный, понимающий других и себя человек. Г - он требователен к себе и к людям. 2. То, в чем обвиняют Онегина некоторые критики говорит не о черствости и эгоизме его, а лишь о том, что он - не герой: А - он испытывает к Татьяне "сильную и глубокую страсть" Б - Онегин виноват в убийстве Ленского, он испугался "общественного мнения" 3. Онегин не занимается плодотворной деятельностью не потому что не к ней, а оттого что такая деятельность в русском обществе его времени невозможна. Сама судьба осудила его на личную жизнь и скуку. Он - "эгоист по неволе, эгоист страдающий"