Нак ресліть схему с однорідними членами речення
1. У лісі стежина плуталася поміж купинами, кущами осоки. 2. Вода і туман багно і
купиння старі корені й перша зелень сплелися тут поміж собою (Ю. Шилов). 3. Уночі
туман стелиться по землі а вранці розпливається в блакиті (За О. Копиленком). 4. Зубри
живляться листям гілками, корою дерев різними травами (3 енциклопедії). 5. До їстівних
грибів належать сироїжки і лисички і опеньки і маслюки (3 журналу). 6. Pвучкий вітер
бушував над лісом і дерева то гули грізно й тривожно то шуміли тихо й приємно (М. Ко-
цюбинський). 7. І холод і голод господарювали в темному зимовому лісі.
Разом:
Деякий, щоправда, нікогогісінько, ніхто, нізащо, нізвідки, абиде, неабиякий, неабихто, неабиякий, якнайдорожче, нібито, абитільки, отож, ніби, чимдуж, неначебто, немовбито.
Пояснення правопису:
Разом пишемо: частки аби-, ані-, де-, чи-, що-, як- у складі будь-якої частини мови (крім сполучників прислівникового типу): аби́що, аби́як, аніскі́льки, анітро́хи, анічогі́сінько, анія́к, деда́лі, де́коли, де́котрий, де́що, чимале́нький, чима́ло, щове́чора, щогоди́ни, щоде́нно́, щодня́, щодоби́, щоду́ху, щонайкра́щий, щопра́вда, щора́зу, щоси́ли, якби́, якнайшви́дше, якомо́га, якщо́ тощо.
Окремо:
Ні в кого, як то, ні в кого, коли б то, все ж, таки пішов, дарма що.
Пояснення правопису: Частки би (б), же (ж), то (вказівна), ось, он звичайно пишуться окремо від інших слів: сказав би, зроби ж, адже ж, як же бути, що то за, ось як, ось коли, он куди, он який. Частку що, коли вона стоїть після слова, до якого відноситься, пишемо окремо: тільки що, поки що, ледве що, дарма що, хіба що.
Через дефіс:
Хтось-то, як-от, хтозна-як, хтось-таки, хтось-якось.
Пояснення правопису: Через дефіс пишуться частки казна-, хтозна-, будь-, -небудь, -бо, -но, -то (підсилювальна), -от, -таки: казна-який, хтозна-де, будь-де, де-небудь, скажи-бо, слухай-но, якби-то, отакий-то, як-от, вивчив-таки.
ответ: Вона була вже не молода, але й не стара, висока, рівна, з довгастим лицем.
Тонкі брови, русяві дрібні кучері на голові, тонкий ніс, рум’яні губи, все надихало молодою парубочою
все надихало молодою парубочою красою. Він то повз на животі, по тонких крижинах, то впирався палицею й перестрибував через водяні латки, то
тобігав з кінця в кінець криги, не маючи виходу.
маючи виходу.Діти улітку складають гербарій пелюстка ромашки, й цвіт ведмежого вушка, зозулині черевички, й сині
лісові, дзвоники...
Надеюсь