Окрім легенд, є дані наукові теорії, складніші теорем. описуючи переяславську раду, літописці вказують на нехіть багатьох українців, зокрема киян, до союзу з москвою, що різко суперечить російським державницьким стереотипам. микола, замість панського лану, вийшов на своє поле. мотря не хвалиться про це нікому, навіть і христі. ні на яку іншу птицю, крім качок, у тихона не піднімалася рука. на його дворі, замість похилої хатини, стояв веселий будинок. на хуторі, ніколи з хлопців його віку не було, за винятком салійового сина, дмитрика. максим, замість відповіді, отак ррозкрив рота та показав два ряди білих-пребілих зубів. опріч писаря та цупченка, ніхто нічого не розуміє. саме нічого до хати не прийде, крім біди. замість коня, дісталась свиня. відокремлені додатки: окрім легенд, зокрема киян, замість панського лану, навіть і христі, крім качок, замість похилої хатини, за винятком салійового сина, замість відповіді, опріч писаря та цупченка, крім біди, замість коня. відокреслені обставини: описуючи переяславську раду, на хуторі.
1) З великої букви пишуть присвійні прикметники, якщо вони виражають індивідуальну належність людині: Вірин, Галин, Олексіїв, Петренків.
Присвійні прикметники, що входять до складу назв, які мають значення «пам’яті», «імені», також пишуть із великої букви: Шевченківська конференція, Макаренківські читання. Присвійні прикметники пишуть з малої букви, якщо мають у своєму складі суфікс -ськ-чи входять до складу фразеологічних одиниць: франківські рукописи, горьківський стиль, гордіїв вузол, піфагорова теорема, сізіфова праця.
2) При творенні прикметників за до суфікса -ськ(ий) від географічних назв і назв народів, основа яких закінчується на приголосний, відбуваються такі фонетичні зміни:
а) г, ж, з (дз) + -ськ(ий) → -зьк(ий) [-дзьк(ий)]: Буг — бузький
Примітка. Деякі слова, узвичаєні без зміни приголосних основ, передаються з ними і на письмі: баски — баскський, казах — казахський, Перемишль — перемишльський та ін.
Лейпцизька - А чому не Лейпцигська? - Бо чергування.
Пишемо й вимовляємо: Гаага - гаазький, Данциг-данцизький(а не гаагський, данцигський).
відокремлені додатки: окрім легенд, зокрема киян, замість панського лану, навіть і христі, крім качок, замість похилої хатини, за винятком салійового сина, замість відповіді, опріч писаря та цупченка, крім біди, замість коня.
відокреслені обставини: описуючи переяславську раду, на хуторі.
Буг - Бузький
Архіпелаг- архіпелазький
Козак-козацький
Бунтівник-бунтівницький
Безвірник-безвірницький
Великі Луки-великолуцький
Львів-львівський
Багдад-багдадський
Бангладеш-бангладеський
Будапешт-будапештський
Вільнюс-вільнюський
Крим-кримський
Ужгород-ужгородський
Запоріжжя-запорізький
Брест-брестський
Льєж-льєзький
Студент-студентський
Водолага-водолажський
Данциг-данцизький
Чех-чеський
Варяги-варязький
Овруч-овручський
Рига-ризький
Париж-паризький
Чикаго-чиказький
Брандербург-брандербурзький
Варяг-варязький
Викладач-викладацький
Товариш-товариський
Бахмач-бахмацький
Гадяч-гадяцький
Видубичі-видубицький
Сиваш-сиваський
Одеса-одеський
ПРАВИЛА:
1) З великої букви пишуть присвійні прикметники, якщо вони виражають індивідуальну належність людині: Вірин, Галин, Олексіїв, Петренків.
Присвійні прикметники, що входять до складу назв, які мають значення «пам’яті», «імені», також пишуть із великої букви: Шевченківська конференція, Макаренківські читання.
Присвійні прикметники пишуть з малої букви, якщо мають у своєму складі суфікс -ськ-чи входять до складу фразеологічних одиниць: франківські рукописи, горьківський стиль, гордіїв вузол, піфагорова теорема, сізіфова праця.
2) При творенні прикметників за до суфікса -ськ(ий) від географічних назв і назв народів, основа яких закінчується на приголосний, відбуваються такі фонетичні зміни:
а) г, ж, з (дз) + -ськ(ий) → -зьк(ий) [-дзьк(ий)]: Буг — бузький
б) к, ц, ч + -ськ(ий) → -цьк(ий): Баскунчак — баскунчацький
в) с, х, ш + -ськ(ий) → -ськ(ий): Арзамас — арзамаський
Примітка. Деякі слова, узвичаєні без зміни приголосних основ, передаються з ними і на письмі: баски — баскський, казах — казахський, Перемишль — перемишльський та ін.
Лейпцизька - А чому не Лейпцигська? - Бо чергування.
Пишемо й вимовляємо: Гаага - гаазький, Данциг-данцизький(а не гаагський, данцигський).